OM TALLTORKAN I ÖFRA SVERIGE VÄREN 1903. 17! 
rasade den 13 sept. samt den 17—19 för att på kvällen sistnämnda dag 
följas af så låg temperatur som — 9? C och »dock torde de följande 
nätterna ha varit betydligt kallare.» Vid Bollsta bruk inom Hernösands 
revir uppgifver jägmästaren att blöt, tung snö föll i så stor mängd, att 
den täckte marken till 3/, m. djup och att den »omedelbart därpå in 
träffade kylan var 8 å 107 C.» I Hudiksvallstrakten säges den svåraste 
snöstormen ha rådt den 15 sept. och äfven här följde stark nattfrost. 
Från åtskilliga håll har den uppfattningen uttalats, att den direkta 
orsaken till torkan skulle ligga i en period af hög värme med ef- 
terföljande köld, som inträffade under april månad 1903. Om 
denna ha följande meddelande af större intresse gjorts. 
Från Gellivara revir meddelas att »under en vecka af april 1903 
rådde sommarvärme, därefter en tids häftig kyla» och från Norra Lyck- 
sele att »i slutet på mars samt i början på maj en ovanlig värme, rådde. 
hvarefter följde en mycket sträng eftervinter med stora snömassor.» Från 
såväl renbetesfjällen inom Västra Jämtlands som Östra Jämtlands revir 
framhålles hurusom »i midten af mars inträffade en period af blid- 
väder med klara, soliga dagar», hvilken antages ha satt saftledningen i 
gång. Denna blef senare af inträffande köld afbruten. De,som vunnit 
den uppfattningen att torkans orsak ligger i ett förtidigt begynt arbete i 
skotten på våren 1903 med därefter följande uttorkning af väfnaderna 
under den därefter följande kalla (fysiologiskt torra) perioden, framhålla 
äfven från flera håll den osedvanligt djupa tjälen och den långa tid, 
som åtgick innan densamma på våren försvann, hvilket allt för träden 
försvårade vattenupptagandet. Särskildt betonas denna uppfattning från 
Älfsbyns, Arvidsjaurs, Renbetestjällen inom västra Jämtlands samt västra 
Helsinglands revir. Från det senare skrifves att jägmästaren trott sig 
finna tvänne hufvudorsaker till torkan, deis den ofvan omtalade ringa 
utbildningen af skotten, dels »att ungskogen, i synnerhet å med äldre 
skog endast glest bevuxna hedland med för solen exponeradt läge, ut- 
satts för torkskytte, därigenom att på våren en lång tid med varm vä- 
derlek inträdde, innan ännu tjälen gått ur marken.» 
Äfven Th. Örtenblad berör i sin ofvan citerade lilla uppsats denna 
fråga. »Man har äfven», säger han >»velat finna orsaken till den nu 
skildrade talltorkan uti innevarande års (1903) torra vår och markens 
djupa och starka tjälbildning sedan förra vintern. Den starka tjälen, som 
i öfre Norrland och särskildt i dess inre delar kvarlåg i fuktig mark till 
efter midsommar (i mossar fanns tjäle vid slutet af juli, å vissa ställen 
äfven i början af augusti) skulle hafva hindrat ungtallarne att genom 
rötterna ur jorden vinna ersättning för den fuktighet, som skott och 
barr under våren förlorat genom afdunstning, i följd hvaraf de spädaste 
