63 



tämligen jämnt fördelade längs stränderna och alla utmynna tätt 

 invid dessa. Många av kloakerna tömma sitt innehåll längst inne 

 i vikarna, vilka självfallet härigenom i långt högre grad förorenas, 

 än om spillvattnet leddes ut till uddar och öppna stränder eller 

 genom särskilda ledningar längs bottnen längre ut till havs. Varje 

 vik och varje hamnparti har sin kloak. 



En mindre del av det förorenade vattnet härrör från kloakerna 

 pä Brandö närbelägna villaholme och Sveaborg, från öppna diken, 

 från avfallsrännor samt från Vanda å. Härtill kommer den oren- 

 lighet, som direkt genom regnvattnet nedspolas från torg och 

 gator, kajer och stränder, ävensom avfallet från talrika i hamnen 

 liggande fartyg. 



På grundvalen av växternas egenskap att i olika grad tåla eller 

 tilltalas av förorenat vatten utarbetade de två tyska forskarna 

 KoLKwiTz oeh Marsson (1908) sin bekanta, numera allmänt an- 

 vända uppdelning av smutsvattenväxterna eller de s. k. saproba 

 växterna i fyra grupper: de polysaproba, de starkt och svagt 

 mesosaproba samt de oligosaproba arterna. Därtill fogade nämnda 

 författare ännu en kategori, de katharoba arterna, vilka sky för- 

 orenade ställen eller utträngas därifrån av andra arter och därför 

 huvudsakligen finnas på rena platser. Systemet gäller sötvatten- 

 former. Genom jämförande iakttagelser i naturen kunna emeller- 

 tid bräck- och saltvattenarter här lätt inordnas. En sådan över- 

 sikt har jag uppgjort för Helsingfors-områdets vidkommande och 

 skall här nämna några exempel. 



1. Bland polysaproba arter, alltså de arter, som trivas uti vatten 

 av högsta föroreningsgrad, märkas talrika bakterier, bl. a. en del 

 svavelbakterier, såsom Beggiatoa alba och B. leptomitiformis, vidare 

 den för saltvatten karakteristiska Phragmidiothrix miiltiseptata, 

 som av Adolf Engler beskrivits från Kielerbukten. Även Spirulina 

 Nordstedtii och Sp. subsalsa, alltså två representanter för de blå- 

 gröna algerna, böra vid massuppträdande föras till denna grupp, 

 likaså Eiiglena viridis. 



2. Inom följande grupp, de starkt mesosaproba arterna, böra 

 nämnas Sphaerotiliis natans och Thiothrix nivea, vilka äro mycket 

 allmänna i Helsingfors hamnar, samt den något mindre allmänna 

 Cladothrix dichotoma. Vidare en intressant spirill med svavelkorn, 

 nämligen den ljust rosafärgade Thiospirillum sangiiineum, som når 

 en längd av 38 — 55 ^a och en tjocklek av 3 — 3.8 jj, och redan vid 

 svag förstoring ses ila fram över mikroskopets synfält. Det är av 



