65 



cellen, utan skivformig, böjd längs ungefär halva cellväggen och 

 försedd med en enda pyrenoid. I Helsingfors finnes Ulothrix 

 siibflaccida mycket ymnigt. 



4. Bland de oligosaproba arterna, de som finnas på svagast 

 förorenade ställen, må framhållas ett par allmänna Phormidiiim- 

 arter, vidare den intensivt blå flagellaten Cyanomonas americana, 

 bestämd av professor Levander och ny för Europa, två ställvis 

 mycket ymnigt uppträdande diatomaceer: Gomphonema olivacea och 

 Rhoicosphaenia ciirvata, vilka med sina upprepade gånger dikoto- 

 miskt förgrenade slemskaft trassla in sig i varandra och jämte 

 några andra arter bilda en egen association. Vidare några Ente- 

 romorpha-arteT, nämligen de blekgröna E. Hopkirkii och E. clathrata 

 och den något mörkare E. intestinalis, vilken sistnämnda i Hel- 

 singfors hamnområde är tämligen sällsynt, d. v. s. E. intestinalis 

 uti inskränkt, egentlig bemärkelse. Slutligen Lemna trisulca, vil- 

 ken av KoLKWiTz och Marsson och även av mig uppfattats såsom 

 oligosaprob, men som, egendomligt nog, endast finnes på så att 

 säga naturligt förorenade ställen, medan den däremot skyr kloak- 

 föroreningen och alltså, för att begagna doktor Linkolas uttryck, 

 är hemerofob, kulturflyende, den enda samtidigt saproba och 

 hemerofoba arten inom undersökningsområdet. 



5. En särskild grupp bilda några indifferenta arter: Potamogeton 

 perfoliatiis, Phragmites, Scirpus Tabernaemontani och andra, vilka 

 växa lika väl i det rena vattnet vid Brandö och Drumsö som i det 

 förorenade i bottnen av Tölöviken. 



6. Till de katharoba, det rena vattnets arter, höra slutligen de 

 tidigare omnämnda, vanliga skärgårdsalgerna och närmast även 

 Mijriophylliim spicatum. 



De nu nämnda arterna utgöra endast ett urval, några exempel. 

 Sammanlagt ha i Helsingfors hamnområde konstaterats över 150 

 strandarter, däri inberäknade arterna från regionen strax ovan 

 vattenlinjen. Dessa arter sammansluta sig till associationer, vilka 

 även de kunna grupperas med hänsyn till stigande renhetsgrad. 

 I detta avseende må påpekas, att föroreningsgraden ju är störst 

 tätt intill kloakmynningarna och rätt hastigt avtager, när man 

 avlägsnar sig därifrån. När man då finner, att med avtagande 

 föroreningsgrad nya associationer uppträda, erhåller man lätt genom 

 jämförande iakttagelser serier av associationer från mycket förore- 

 nat ända till rent vatten. På detta sätt ha inom området särskilts 

 ett 40-tal associationer, av vilka här blott skola omnämnas de fem 



5 — 239. Svensk Botanisk Tidskrift. 1923. 



