116 



kommit till med avseende på den västindiska havsalgflorans växtgeogra- 

 fiska ställning bekräftade på ett påtagligt sätt en av föredr. för Botaniska 

 Sektionen redan den 31 jan. 1905 framställd teori, nämligen att den lik- 

 het, som den rent tropiska algfloran i Västindien visar med den i det 

 indo-pacifika havsområdet, vore att tillskriva det förhållandet, att den 

 mexikanska viken en gång stått i öppen förbindelse med Stilla Oceanen. 

 Panamanäset, som är av relativt ungt ursprung, avbröt denna förbindelse, 

 och den tropiska algfloran i Västindien isolerades från den i Stilla Ocea- 

 nen. Denna gamla havsförbindelse förklarar på ett naturligt sätt, varför 

 så många fristående uråldriga chlorophycétyper, särskilt talrika siphoneer, 

 äro gemensamma för Västindien och Indiska-Stilla Oceanen, medan de 

 däremot så gott som saknas i övriga delar av Atlanten, särskilt vid Kap. 

 Föredr. redogjorde i detta sammanhang för den geografiska utbredningen 

 av några släkten, som helt eller delvis visade en sådan utbredning, såsom 

 t. ex. Anadyomene, Microdictyon, Stnivea, Valonia, Dictijosphaeria, Neomeris, 

 Avrainvillea, Cladocephaliis, Penicillus, Udotea, Halimeda m. fl., varvid före- 

 draganden stödde sig dels på den holländska Siboga-expeditionens resul- 

 tat, dels ock på egna, ännu opublicerade undersökningar på Ceylon. Som 

 ett ytterligare stöd för teorien framhölls särskilt Börgesens påpekande, 

 att de för Västindien och det övriga Atlanten gemensamma arterna 

 företrädesvis vore att söka inom sådana alggrupper, som äro "kritiska", 

 d. v. s. där tydligen i nutiden en livlig artbildning försiggår som t. ex. 

 inom floridéfamiljen Rhodomelaceae. 



Den äldre av George Murrav år 1893 framställda teorien, som sökte 

 förklara likheten mellan Västindiens och Indiska-Stilla Oceanens havsalg- 

 floror på grund av tidigare förbindelser över Kap under klimatiskt gynn- 

 samma tiden, ansåge föredr. nu definitivt vederlagd. 



Den 28 februari Wr2. 



Docent G. Einar Du Rietz höll föredrag om "De svenska Peltigera- 

 arterna". Föredraget illustrerades av följande bestämningsschema: 

 A. Bål grå eller brun, med A^os/oc-gonidier. [Sekt. Enpeltigera (DNotrs) Ilue.] 



I. Med isidier, men utan soredier. 



a. Isidier horisontellt ställda, + likformigt fördelade över bålflikarnas 

 översida. P. lepidophora (Nyl.) Bitter. 



b. Isidier vertikalt ställda, samlade till täta, oregelbundet formade grup- 

 per i synnerhet i kanten av de äldre bålflikarna och vid sprickor i 

 desamma. P. praetexlata (Floerk.) Zopf. 



II. Med soredier, men utan isidier. 



a. Soredier marginala, bildande en sammanhängande rand längs bålfli- 

 karnas kanter. P. sciitata (Dicks.) Flöt. emend. Leight. 



b. Soredier fläckformiga, små, runda, + jämnt fördelade på bålflikarnas 

 översida. P. erumpens (Tayl.) Lång. 



III. Utan både isidier och soredier. 



a. Flikarnas undersida utan tydliga ådror. P. malacea (Ach.) Fr. 



b. Bålflikarnas undersida med + tydliga ådror. 



