120 



2. Diploschistes gypsaceiis (Ach.) A. Zahlbr. [syn. D. albissimiis fAch.) 

 Steiner]. Denna från Sverige ej förut kända art hade föredr. år 1913 in- 

 samlat vid Handölsfallen i Jämtland, (renom bålens i diffusa soredier 

 npplösta övre barklager är den väl skild från D. scriiposiis (L.) Norm. 



3. Lecanactis Stenhammari (Fr.) Arn. [Arn., Lich. Fragm. XIII p. 4 (Fl. 

 1871 p. 196, 488), Lich. Frank. Jura (1884—85) p. 201; Dalla Torre et Sarnth., 

 Flecht. v. Tirol (1902) p. 479; Lindan Krypt.-Fl. f. Anf. (1913) p. 53. — Le- 

 cidea Stenhammari Fr., Summa Veget. Scand. fl845) p. 115 nomen nudum); 

 Stenh., Om (lotlands Laf- Vegetation (1847) p. 197. ~ Lecidea camlida Stenh. 

 1. c. p. 217. — Exs.: Arn. 560.] 



Denna i de gotländska kalkbranterna allmänna och även på Öland an- 

 träffade, men sedan 75 år tillbaka av de svenska lichenologerna totalt 

 bortglömda lav hade föredr. själv insamlat vid Slite på Gotland. Utbildade 

 apothecier hade ännn ej anträffats, blott starkt missbildade, varför artens 

 systematiska ställning är synnerligen oviss och placeringen i släktet Le- 

 canactis blott får betraktas som ett provisorium. Möjligt är, att den, som 

 Arnold framkastat, närmast ansluter sig till den sydeuropeiska Opegrapha 

 (jrnmnlosa Duf. 



Kand. C. (i. Alm lämnade ett meddelande om frostskadade björkar. Före- 

 draganden, som under sommaren 1922 vistats vid Abisko Naturvetenskapliga 

 station, observerade vid ankomsten dit den 14 juni på Nuolja ovan turist- 

 stationen ett område, ca. 2 km långt men endast 50 m brett, där björkarna 

 i motsats till vad som var fallet på fjället i övrigt icke visade ansatser 

 till lövsprickning. Områdets mitt låg 520 m, björkskogsgränsen 740 m 

 ö. h. I juli utväxte vattenskott med jättestora blad uppe i kronorna, me- 

 dan kvistarna i övrigt voro bladlösa och torra. Föredr. ansåg, att här 

 förelåg ett fall av frostskada. Då björkarna inom området befunno sig i 

 första stadiet av lövsprickningen, hade inträffat en frostnatt. Att icke även 

 de högre stående björkarna skadats, kunde förklaras antingen därigenom, 

 att dessa icke kommit så långt i sin utveckling, eller därigenom, att de 

 skyddats av de dimbankar, som ofta ligga i skogsgränsen och sträcka sig 

 ett eller ett par hundratal meter ned i björkskogen. 



Den '21 november 1922. 



Docent Th. C. E. Fries höll föredrag om Afrikas Alchemillor. (Jfr. 

 Fries, Th. C. E., Die Alchemilla-Arten des Kenia, Mt. Aberdare und Mt. 

 Elgon. — Ark. f. Bot., Bd. 18, 1923.) 



Docent O. Dahlgren höll föredrag om "Heterostyli hos släktet Cerato- 

 stigma'". Förut hade föredr. visat, att flera Plnmbago-arier voro heterostyla. 

 Ceratostigma plumbaginoides, som odlats i en form, motsvarande en bre- 

 vistyl typ, hade föredr. vid besök i Berlin och Geneve konstaterat även- 

 ledes vara heterostyl. Samma organisation påträffades också hos C. Griffithii. 

 Nyligen har Stapf beskrivit en ny art, C Willmottiannm, vars stift upp- 

 ges skjuta fram ur pipmynningen i motsats till förhållandet hos C. plumba- 

 ginoides. Emellertid ansåg föredraganden högst sannolikt, att även den 

 nya arten vore heterostyl, och att följaktligen beskrivningen gjorts på lång- 

 stiftade exemplar. 



