130 



bevuxet med uteslutande E. arvense och ett annat med endast E. 

 pratense. I dessa områden kunde jag ej uppspåra några avvikande 

 former. Det tredje området, där båda arterna finnas om varandra, 

 innehöll däremot vad jag sänt. I det rena aryense-området har jag 

 ej kunna finna ett enda individ med axbärande sommarstjälk. I 

 det gemensamma området däremot finnas ännu en del axbärande 

 kvar, som jag ej pressat. Formen med axbärande sommarstjälk 

 synes dock avvika betydligt i avseende på grenigheten och även 

 slidorna m. m. från den fullkomligt sterila. I en åker med hundra- 

 tusental uteslutande E. arvense har jag ej heller så här dags på 

 året (^"/e) kunnat finna något individ med grenar och ax." 



Det sända materialet innehåller både vår- och sommarstadier. 

 Sommarstjälkarna likna i högsta grad E. aruense var. nemorosum 

 A. Br., men avvika från denna utom genom ett ofta utvecklat, om 

 också något förkrympt ax, genom något bredare och i synnerhet 

 hos de nedre slidorna tydligare hinnkantade slidtänder. Mittkanalen 

 är vid, minst Vs av stjälkdiametern. Även vårstjälkarna komma 

 till sin typ närmast E. arvense. Övergången mellan slidornas ljusa 

 nedre partier och deras mörkfärgade tänder är dock skarpare mar- 

 kerad än hos E. arvense. Själva tänderna avvika också genom en 

 bred och tydlig hinnkant. Även äro de något kortare. Härtill 

 kommer framför allt den regelbundna utvecklingen vid de mel- 

 lersta stjälklederna av klorofyllförande kransgrenar. I intet under- 

 sökt sporgömme har jag funnit en enda fullt utvecklad spor. De 

 allra flesta äro små och alldeles förkrympta. Ett ringa antal upp- 

 visar åtminstone tillnärmelsevis normal storlek, även med elaterer. 

 men äro utan innehåll, därför ej heller gröna såsom de normala 

 Ziqu/se/um-sporerna. Samtidigt insamlade exemplar av E. arvense 

 och E. pratense uppvisa fullgod sporproduktion. Nu omnämnda 

 omständigheter synas mig göra tydningen av ifrågavarande växt- 

 form såsom hybriden E. arvense X pratense så gott som säker. 



2. Steril Butomus umbellatus L. i inre Finmarken. 



I mina "Floristiska fragment II" (1921) kunde jag slutgiltigt på- 

 visa, att en av L. L. L.estadius högt uppe i Tornedalen (Pajala 

 och Karesuando) anträffad vattenväxt, som aldrig iakttagits blom- 

 mande och därför varit omtvistad, utgjordes av Butomns umbella- 

 tus. Nyligen fick jag anledning att från Botaniska Museet i Kris- 



