135 



framkallade habitus, så framträdde D. Aschersonianai syntes mig, 

 som en väl karakteriserad typ. Endast i några få fall anträffade 

 jag så kritiska former, att jag ej rätt visste, huru jag ville tolka 

 dem. De voro betecknade såsom D. glomerata var. lohata eller 

 såsom I). Aschersoniana och överensstämde också i allt väsentligt 

 med denna utom i fråga om de m. 1. m. tydligt håriga småaxen. 

 Bl. a. för alt om möjligt få klarhet om dylika former och om 

 gränserna mellan de båda typerna i naturen uppsökte jag i somras 

 I). Aschersoniana på två ställen i Skåne. 



På naturliga växplatser har jag studerat DactijUs Aschersoniana 

 i Alnarps park, där den är allmän i lund- och bokskogsartade 

 partier, samt i bokskogarna vid Bökcbergsslätt. På båda ställena 

 var den i typisk form synnerligen karakteristisk. Den var avgjort 

 senare än I), glomerata, med vilken den här och där förekom 

 blandad. Sålunda hade den vid Alnarp den 20 juni nätt och 

 jämt gått i ax, medan hos 1). glomerata vippan redan var fullt 

 utvecklad och med de nedre grenarna nedböjda. De längre över- 

 hängande gulgröna bladen voro ock mycket karakteristiska. Men 

 vid sidan av den typiska I). Aschersoniana förekommo talrika över- 

 gångsformer till D. glomerata, och detta med hänsyn till samtliga 

 karaktärer. Sådana gjorde sig lätt märkbara genom sin i allmän- 

 het mest om I). Aschersoniana erinrande vij)pa, men av mörkare 

 färg, med större och mer eller mindre håriga småax o. s. v., utan 

 att dock nå fram till det för I), glomerata karakteristiska. Vid 

 Alnarp, där båda typerna nästan överallt växte blandade, funnos 

 också mellanformer mest överallt. Men vid Bökcbergsslätt, där 

 I). Aschersoniana var allenarådande i bokskogarna och tydligen den 

 enda ursprungliga, medan I), glomerata var inskränkt till de när- 

 maste omgivningarna av vägarna, funnos mellanformerna endast 

 tillsammans med den senare. Det synes mig därför uppenbart, 

 att mellanformerna utgöra hybrider mellan D. Aschersoniana och 

 I), glomerata. Detsamma gäller troligen även om de ovan omta- 

 lade kritiska herbarieexemplaren. Någon nedsättning i pollenets 

 fertilitet föreligger emellertid ej hos mellanformerna. 



I botaniska trädgården i I^und, i vallväxtkulturerna vid Svalöv 

 samt vid ärftlighetsinstitutionen vid Akarp, där omfattande Dac- 

 /y/fs-kulturer^ anlagts av docent Göte Turesson, som godhetsfullt 

 tillät mig att utnyttja dem, har jag dessutom haft tillfälle att stu- 



* I dessa förekommer D. Aschersoniana från Dalby hage (Skåne) och från Dyre- 

 haven norr om Köpenhamn. — Sedan ovanstående skrivits har Turesson själv 



I 



