139 



namnes en fyndort. Med denna utbredning för ögonen har det 

 sedan flera år synts mig sannolikt, att växten vore att anträffa 

 även på den svenska sidan. Till några botanister, som rest i övre 

 Norrlands kusttrakter, har jag därför riktat upprepade anmaningar 

 att eftersöka växten. Särskilt framhöll jag, att man borde hålla 

 ögonen på smalbladiga (/omes//czi.s-liknande /?«/?? e.r-f orm er. I höst 

 har jag haft nöjet att frän två olika håll mottaga sådana. Den 

 ena formen befanns blott vara en smalbladig R. domesticiis Hartm., 

 medan i den andra den eftersökta R. fennicus befanns föreligga. 

 Den enda av våra övriga /^»me.r-arter, med vilken R. fennicus 

 kan förväxlas, är R. domesticiis. Men även från denna är den väl 

 skild. Som den ännu ej finnes upptagen i någon av våra floror, 

 torde ett framhävande av de mest påtagliga olikheterna gent emot 

 R. domesticiis vara på sin ])lats (huvudsakligen efter Murbeck). 



R. fennicus 



Nedre och mellersta stjälkblad 

 smalt lansettlika, 8 — 15 gånger 



R. domesticiis 



Nedre och mellersta stjälkblad 



„ ,„ , , brett lansettlika — avlångt ovala, 



sa langa som breda. „,, . ,, o ,o , , 



2 /2 — 4 72 sa langa som breda. 



Yttre kalkblad vanligen även 



vid fruktmognaden horisontala. 



Yttre kalkblad vid fruktmog- 



, . nåden nedböjda, deras längd 



deras längd ungetar av de inres r. i ^ , • , jj 



i,„i . v Ji 1 ungeiar 4 av de inres Ijredd. 



Inre kalkblad G — 9 mm breda, 



med vanligen djupt hjärtlik bas. 



halva bredd 



Inre kalki)lad intill 5 mm 

 ijreda, med tvär eller svagt hjärt- 

 lik bas. 



För de svenska exemplar av Rumex fennicus, som ställts till mitt 

 förfogande, har jag att tacka disponent Sten Grapengiesser (Ro- 

 bertsfors). Han insamlade växten 19. YII. 1922 på Ängesön, den 

 sydligare av de två stora Holmöarna utanför Umeå (Västerbotten). 

 Om fyndorten skriver Grapengiesser f)l. a. följande: ' R. fennicus 

 växte bland grus och stenar på en låg bergklint intill en liten 

 tjärn nära havsstranden på Ängesöns nordöstra sida. Blott tre 

 fertila exemplar iakttogos, men dessutom funnos ett stort antal 

 bladrosetter. Det är uteslutet, att kulturen haft med spridningen 

 till denna nya lokal att göra. Ön är obebodd, och till denna nya 

 trakt kommer sällan eller aldrig någon människa." På andra 

 ställen lyckades Grapengiesser ej finna växten, oaktat han "vandrat 

 längs stora strandsträckor av båda Holmöarna".^ 



' Sedan min uppsats lämnades till tiyckning har Grapengiesskr själv i Hot. 

 Notis. 1922 (sid. 315) omtalat sitt fynd. — ,\nm. under trj^ckn. 



