140 



Av de iitbredningsuppgifter, Murbeck (anf. st.) lämnar om Rumex 

 fenniciis. framgår, att arten har sin västgräns inom vårt flor- 

 område, och att den är mycket utbredd i Östeuropa. Han om- 

 nämner ett ställe i Ungern och ett stort antal fyndorter från det 

 europeiska Ryssland. Däremot känner han ingen från Asien. Men 

 även härifrån föreligger R. fenniciis i Hb. Holm. och Hb. Ups., 

 fastän under andra namn. Ett fruktbärande exemplar finnes från 

 Gorinsko] volok vid Jenisei (3. X. 187(3 H. W. Arnell; ss. R. do- 

 mesticiis Hn., det. N. .1. Scheutz) och blommande, av bladformen 

 alt döma likaledes hithörande, exemplar från Turuchansk vid 

 Jenisei (15. VII. 1876 H. W. Arnell; .ss. R. crispiis L., det. N. J. 

 Scheutz). 



I Hb. Ups. ligger ett ark av en Rumex- form, insamlad vid 

 "Trädskolan" i Uppsala (d. v. s. strax utanför universitetets bota- 

 niska trädgård) och ursprungligen bestämd till R. cristatus D(]. 

 (1866 F. Ahlberg). På en bifogad etikett har S. Murbeck, som 1894 

 reviderade museets skandinaviska /?ume.t'-samling, antecknat: "/?. 

 biformis (Mcnyhårth) Borbås. Denna i Siebenbiirgen, Ungern, Nied.- 

 Oesterreich samt på ett par ställen i Mähren förekommande art 

 har väl blott tillfälligtvis uppträdt på lokalen". På ett senare till- 

 kommet exemplar, insamlat på samma ställe (1883 F. Ahlberg), 

 lämnas upplysningen: "sedan många år förvildad". Numera torde 

 växten vara sedan länge försvunnen. Vid en genomgång av mu- 

 seets samling nu i höst fann jag, att samma art, som nu kallas 

 R. odontocarpus (Sändor) Borb., föreligger även från andra svenska 

 fyndorter, fastän hittills oriktigt tolkad. Däremot har det ej lyc- 

 kats mig att uppspåra något exemplar i Hb. Holm. eller Hb. Ld. 



Riimev odontocarpus är en art, som kan sägas inta en mellan- 

 ställning mellan R. crispus L. och R. obtusifoliiis L., och förväxlades 

 länge med hybriden mellan dessa båda arter. Arten är mest lik 

 R. crispus och kan karakteriseras ungefär som en sådan med starkt 

 landade inre kalkblad och mindre krusiga blad. Från R. crispus 

 X obtusifoliiis avviker den utom genom fullgod fruktsättning genom 

 mycket smalare blad, även de basala vanligen med avsmalnande 

 bas, och de inre kalkbladens ej utdragna spets. Utom från de 

 redan omtalade länderna är den känd från Syd-Ryssland, Central- 

 Asien och Sibirien. Dessutom är den såsom införd funnen på några 

 ställen i Mellaneuropa. 



