156 



ceiadc konstantl)estäinningsmatciialet. Det måste då omedelbart 

 konstateras, att skillnaden mellan ett dylikt material och ett från 

 en enskild homogen provyta hämtat därvid ej synes ha stått klar 

 för honom. Överhuvudtaget synes han ha förbisett den funda- 

 mentala skillnaden mellan en undersökning av arternas täthet och 

 mängdförhållanden på en enskild fläck av en association och en 

 konstansundersökning av associationen i dess helhet. Detta fram- 

 går bl. a. av hans på sid. 204 uttalade påstående, att "växtens 

 yttre form och växtsätt" skulle "vara bestämmande för avgörandet, 

 om arten tillhör samhällets konstanta, acces.soriska eller tillfälliga 

 arter". En av huvudförutsättningarna för en konstantbestämning 

 är ju självfallet den, att man rör sig med så stora provytor, att 

 dylika faktorer borteliminerats. Ännu tydligare framgår det av 

 hans uttalande längre ned på .samma sida: "Att det å andra sidan 

 kan förhålla sig så, att vissa arter på grund av sin frekvens och 

 andra egenskaper dominera i en viss vegetationstyp mer än andra 

 arter är ju rätt sannolikt. Dessa skulle då motsvara de 

 s. k. konstanterna."^ Om en art är konstant eller icke, är 

 ju fullkomligt oberoende av alla dominansförhållanden; många 

 konstanter uppträda ju tvärtom i ytterst obetydlig mängd inom 

 associationen, men saknas icke desto mindre icke på någon provyta 

 av tillräcklig storlek. Det senast citerade uttalandet visar till full 

 evidens, att S\'e»kekg uppfattat konstantbegreppet som något helt 

 annat än mitt och mina medar})etares verkliga konstantbegrepp. 



Det torde väsentligen vara denna missupi)fattning av konstant- 

 begreppet och av konstantj)roblemens verkliga innebörd, som är 

 orsaken till att Svedberg trott sig kunna tillämpa sina formler 

 även på ett från en associations hela variationsområde hämtat 

 konstantbestämningsmaterial. Vad som kanske gäller för en spe- 

 ciell homogen fläck av en association behöver emellertid ingalunda 

 gälla för associationen i dess helhet. Homogeniteten i arternas 

 fördelning i en association är nämligen inskränkt just till dess 

 konstanter; även dessa kunna f. ö. uppträda med helt annan tät- 

 het i en variant än i en annan. De övriga arterna kunna visser- 

 ligen vara mycket jämnt fördelade i en viss variant av associa- 

 tionen eller t. o. m. i en stor del av dess varianter, men kunna 

 i gengäld fullständigt saknas i andra varianter eller åtmin- 

 stone i någon extrem utbildningsform av någon variant, med 

 andra ord: deras förekomst sträcker sig överhuvudtaget endast 



' Spärrat av mig. 



