159 



representerad, vill jag icke förneka (jfr. ovan). Denna minimitäck- 

 ning bör i så fall givetvis sättas ungefärligen till gränsen för det 

 tränade botanistögats säkra uppfattningsförmåga. — F^örslaget att 

 "studera fluktuationerna i antalet celler tillhörande en viss art, 

 belägna över en viss provyta eller inom en viss provvolym" 

 (Svedberg 1. c), torde icke erfordra någon diskussion. 



Det torde redan av ovanstående diskussion framgå tämligen tyd- 

 ligt, att utsikterna att finna arterna i ett konstantbestämnings- 

 material fördelade i enlighet med de av Svedberg för homogena 

 vegetationsytor uppställda formlerna eller överhuvudtaget i enlig- 

 het med några sannolikhetsberäkningar äro skäligen små. Och 

 Svedberg måste också själv som resultat av sina beräkningar kon- 

 statera, "att många observationsserier ej alls foga sig efter någon 

 formel av typen (3)" (sid. 204). Emellertid förklarar han sig ha 

 visat, att "en del av det Du Rictzska materialet låter sig återges 

 med formeln 



P/-=100(l— e-(^-^-)''') (4) 



där /) är en konstant". Och genom tabellen på sid. 200 anser han 

 sig t3'dligen ha visat även en överensstämmelse med formeln 



Pf= 100(1 — g-"') (2) 



i vissa fall. 



Det hade tvivclsutan stått i bättre överensstämmelse med det 

 verkliga förhållandet, om Svedberg oförbehållsamt medgivit den 

 särdeles ringa tillämpbarheten av dessa formler på det ifråga- 

 varande materialet. I stället väljer han att söka bortförklara 

 bristen på överensstämmelse med "olikformigheten i materialet", 

 varmed i detta fall, som framgår av sid. 200 — 201, menas, att de 

 små och de stora rutorna i materialet icke alltid äro hämtade från 

 samma fläckar. Otvivelaktigt är det — såsom redan i flera fall 

 visat sig — i högsta grad ägnat att hos ett okritiskt publikum inge 

 respekt för de använda matematiska metoderna, att man med de- 

 samma t. o. m. kan direkt upptäcka en olikformighet i det empi- 

 riska materialet. A andra sidan är den moderna växtsociologien 

 ingalunda oförmögen att med hjälp av originalmaterialet i dylika 

 fall påvisa det verkliga förhållandet. Vi skola nu se till, huru 

 därmed förhåller sig. 



