164 



mitt material är icke bålll)art. Överensstämmelsen blir Inlll lika 

 dålig, om den åsyftade olikformigheten bortelimincras (tab. 1). 

 Där överensstämmelse finnes, innehåller hela materialet blott c 1 1 

 (eller i ett fall t\a) individ av den ifrågavarande arten och saknar 

 därför all beviskraft. 



5. De av Svedberg i Xordhagens senaste arbete framlagda be- 

 räkningarna över sambandet mellan arters konstanstal på 1 m- 

 och deras minimiareal sakna varje likhet med förhållandena i 

 naturen (tab. 2). 



6. Några hållbara bevis för att mitt konstantbestämningsmatcrial 

 i något fall skulle följa de Svedbergska sannolikhetsformlerna ha 

 icke framlagts. 



7. För frågan om associationens minimiareal och skillnaden 

 mellan konstanta och icke konstanta arter sakna de Svedbergska 

 beräkningarna varje betydelse. 



Växtbiologiska Institutionen, Uppsala oktober 1922. 



LITTERATURI^^ÖRTECKNIXG. 



l^v RiETZ, C. E., Zur methodologischcn Grundlage der modemen Pflanzen- 



soziologie. — Akad. Avhandl. Uppsala 192U 

 Ilvessalo^ Y., Vegetationsstalistische Untersucliungen iiber die Waldtypen. 



— Acta Föreställa Fennica, 20. Helsingfors 1922. 

 Johannsen, \V., Elemente der exakten i:rl)lichkeitslehre mit C.rundziigen 



der biologischen Variationsstatistik. 2 Aufl. — Jena 1913. 

 NouDHAGEN, R., Om homogenitet, konstans og minimiareal. — Nyt Mag. f. 



Naturvid., 61. Kristiania 1922. 

 Svedberg, T., a. Ett bidrag till de statistiska metodernas användning inom 



växtbiologien. — Sv. Bot. Tidskr., 16. Stockholm 1922. 

 — „— , b. Statistisk vegetationsanalys. Några svnpunkter. — Ibid. 



