l.SS 



nas, som huvudsakligen äio bundna vid kusttrakterna, t. ex. de 

 norrländska H. incrassans och stilbocephalum (fig. 11)/ men andra 

 synas vara mer beroende på breddgraden, såsom H. siibnlatidens. 

 1 stort taget visa kartorna, att den största frekvensen för en art 

 förefinnes kring mitten av dess utbredningsområde, och det till 



Fig. 2. Hieraciiim caesiiflorum. 



Fig. 3. Hieraciiim praeteneriiin. 



och med hos arter med ganska liten utbredning (se t. ex. kartorna 

 -jö—ll). För att tydligt påvisa detta behöver man dock upprätta 

 detaljkartor (jfr. fig. 7, 9 och 11), såsom Samuelsson (1910 a) gjort 

 för vissa arter. För somliga inom Sverige östliga arter kan av 

 geografiska skäl största frekvensen vara förlagd till östra kanten 



^ Ä fig. 2 — 12 betyder varje punkt eller kors en lokal. 



