204 



Jönköping sam I gränstrakterna mot Östergötland äro vida rikare. 

 I Vrigslads socken några mil söder om Jönköping äro mer än 20 

 arter av förstnämnda grupp insamlade av W. A. G. Wetter, och 

 i en liten del av Bringetofta socken har jag under blott två da- 

 gar funnit 13 arter. Smålands sydligare höjdområde (delvis över 

 .300 meter) nordost om Växjö, innefattande bland annat socknarna 

 Drev, Gårdsby, Aneboda, är däremot ytterligt artfattigt. Ärliga 

 nederbörden i \'äxjö är 670 mm mot blott 590 vid Jönköping. 

 Ljung och tall ha måhända spelat alltför stor roll vid växtsam- 

 hällenas bildande i södra delen av småländska höjdområdet. Björk- 

 backarna närmast söder och sydost om Jönköping äro också gyn- 

 nade genom moränernas sammansättning, i det dessa innehålla 

 beståndsdelar av Visingsö- och Almesåkragruppernas kalkrikare 

 och lätt vittrande bergarter. 



Alt norra Småland med hänsyn till kalkhalten såväl i berggrun- 

 den som i lösa jordlager är gynnat framför provinsens södra de- 

 lar, framgår av Sveriges Geologiska Undersöknings kartor. Ända 

 ned till Eksjötrakten äro kalkstenar från Östergötlands silurla- 

 g e r anträffade (H. Hedström, Beskrivning till kartbladet Eksjö, 

 1917). De lösa jordlagren i Vista och Norra Vedbo härader, som 

 ligga mycket närmare nämnda silurområde, äro ej heller vanlot- 

 tade med hänsyn till kalkhalten. Närmast Vättern finnas rester 

 av Vi si n gsö f o r m a t i o n e n ännu anstående, och dess sandste- 

 nar undcrlagra de lösa jordlagren söder och sydost om Jönköping. 

 Det är därför högst sannolikt, alt även dess kalkhaltiga skikt läm- 

 nat några spår efter sig i jordlagren. Märgel med 3 procents 

 kalkhäll är anträffad vid Tenhull och längre söderut i Vrigstad. 

 A 1 m esåk r ase r i e n s lager utbreda sig nu huvudsakligen inom 

 ett triangelformigt område mellan Norra Solberga (nära Eksjö), 

 For.serum och Bringetofta, inneslutande åtminstone delar av sock- 

 narna Almesåkra, Barkeryd och Sandsjö m. fl. De nu nämnda 

 delarna av Småland (jämte nordöstra delen vid öslgölagränsen) 

 äro just de, som hysa de talrikaste arterna av gruppen Silvatici- 

 formia. Medverkande äro nog de inom Almesåkraseriens område 

 talrika diabasgångarna, vars kalkhaltiga augit och fosforsyrehaltiga 

 apatit utöva gynnsam inverkan på vissa delar av vegetationen, och 

 vars vittringsprodukter motverka uppkomsten av råhumus (jfr. E. 

 Ramanx, Bodcnkunde, Berlin 1905). På kartbladet Vetlanda (N. O. 

 HoLST, 1885) angivas många diabasförekomster, likasom i Åsheda 

 socken (karlbladet Lenhovda). I dessa trakter ingå också .S//;^«- 



