211 



något konkret exempel på av honom iakttagna former, som han 

 trott vara hybrider. Enligt Stenström (1889) "förekomma hybrider 

 mycket mindre allmänt, än man kunde vara böjd att antaga", och 

 han har ej heller i sina skrifter framställt någon särskild form 

 såsom hybrid. Dahlstedt (1893, sid. 184 och 192) nämner endast 

 tre fall, som han velat tyda som exempel pä hybridbildning bland 

 Siluaticiformia. Malme (1896) "har icke lyckats påvisa några hy- 

 brider" mellan Hieracia imlgata. Bland utländska författare kan 

 nämnas W. R. Linton (1906), vilken i sina odlingar av över 100 

 olika former icke funnit några mellanformer, som han velat anse 

 för hybrider. Ovanstående uttalande, som givetvis gjordes, innan 

 förekomsten av apogami inom släktet var påvisad eller allmänt känd, 

 visa således, att man nästan aldrig påträffar en form, som synes 

 stå mitt emellan två andra, enär kännetecknen divergera i alla 

 möjliga riktningar. Detta överensstämmer också med min egen 

 erfarenhet. 



Inom piloselloidernas grupp är det, såsom redan antytts, på an- 

 nat sätt. Arter, såsom H. excellens Blocki, finnas, vilka kunna 

 utveckla frön dels på normal väg efter befruktning, dels genom 

 apogami (Ostenfeld, Rosenberg). Bland hybriderna mellan nämnda 

 art och H. aiirantiacum ha somliga individ befunnits apogama och 

 sålunda lämnande konstant avkomma. Siluaticiformia, om de nu 

 alla äro apogama, torde icke ha blivit det i ett slag, utan haft ett 

 övergång.sstadium liknande det nuvarande hos H. excellens. Från 

 den tiden skulle då talrika konstanta apogama småarter kunna 

 leda sitt ursprung. Genom de hittills gjorda cytologiska under- 

 sökningarna kan det för övrigt icke anses ådagalagt, att alla arter 

 inom gruppen Siluaticiformia alltid äro det. Om det kunde vi- 

 sas, att somliga arter eller åtminstone enstaka individ av dem för- 

 mådde fortplanta sig även sexuellt och bilda hybrider med andra 

 dylika, skulle tillvaron av de talrika unilokala eller till ett obe- 

 tydligt geografiskt område inskränkta formerna vara förklarad. 

 Redan Mendel (anf. st.) påvisar vissa hieracichybriders konstans. 

 Den ovannämnda svårigheten att utfinna stamföräldrarna till en 

 förmodad hybrid skulle kunna bero därpå, att genom föregående 

 korsningar inom formernas stamträd talrika anlag blandats med 

 varandra, vilka anlag vid senare hybridiseringar kunna kombine- 

 ras på oändligt många sätt. — Ern.st (1918) anser, att den över- 

 väldigande artrikedomen uppkommit genom mutation hos sexuellt 

 normala former, och att apogamien sedan uppstått som följd av 



I 



