299 



LiLS berättade att Lichen corrugatus växer flerestädes på gamla 

 oxlar, äpleträd, sällan på ek ". Var i Ombergstrakten Agrelius an- 

 träffat laven framgår dock icke. Med hänsyn till hans frändskap med 

 AcHARius torde det emellertid vara troligt, att hans uppgift avser 

 AcHARii Vadstena-förekomst. 



Ungefär samtidigt med Flora Svecica utkom Elias Fries' "Stir- 

 pium agri Femsionensis" (1825), vari "Parmelia corriigata' står 

 upptagen (sid. 26). En utförligare uppgift om denna isolerade syd- 

 liga förekomst finna vi längre fram i tiden hos Th. M. Fries (1852, 

 sid. 72): "Parmelia acetabiihim funnen en gång på ek i Femsjö 

 gärde nedåt Bäckabron". I Uppsala museums herbarium finnes 

 ett exemplar med frukt från denna lokal, insamlat av E. Fries 

 redan 1815. Detta torde vara det äldsta etiketterade herbarie- 

 exemplar vi äga från Sverige av P. acetahiilum. 



I "Flora Scanica" uppger E. Fries P. acetabiihim på följande sätt: 

 'Formae imperfectae, sterilis apud nos in Quercubus vetustis hac- 

 tenus tantum rarissime lectae".^ 



Alla de till denna tidpunkt gjorda fynden av P. acetabiihim till- 

 höra Sveriges sydliga slättbygder. Dock skriver Chr. Stenhammar 

 (1833, sid. 18) i de av honom till E. Fries' exsickat utgivna sche- 

 dulae om P. acetabiiliim bl. a.: ' Prope lacum Wetteri et in Ostro- 

 gothia septentrionali ferrimontana praecipue fructifera". Men så 

 fortsätter han: "\'ix supra sylvam Kolmordcn versus septentrionem 

 adscendere videtur". 



Som en helt isolerad förekomst står ett meddelande från år 1843 

 av (i. ToRSELL (1843, sid. 41), som då hade funnit laven ända upp 

 i Uppsala-trakten och därmed för en lång tid framåt artens nord- 

 ligaste förekomst. 



I Th. M. Feries' år 1871 utgivna "Lichenographia Scandinavica V 

 (1872) uppgavs (sid. 121) P. acetabiiliim från följande svenska land- 

 skap: Skåne (denna uppgift dock endast grundad på den osäkra 

 uppgiften i Flora Scanica), Småland, Halland, Östergötland, Väster- 

 götland, Dalsland (1870, Hulting), Närke (1870, O. G. Blomberg), 

 Uppland och Värmland (1853, X. C. Kindberg). - 



Även om de olika landskapen i regel endast voro representerade 

 av ett fåtal förekomster, torde det ej vara någon större överdrift 



' Denna uppgift har dragits i tvivelsmål av G. O. Malme (1915, sid. 12ÖI. som 

 håller för troligt, att den förväxlats med Parmelia siibarcjentifera. 



~ Bohuslän står ej upptaget. M. Floderus hade emellertid funnit arten i detta 

 landskap redan 18.>2. 



