825 



glesa Parmelia .sa/ca/«-samhället. De större individen, som mesta- 

 dels voro fertila och som kunde ha en storlek av närmare 1 dm, 

 voro koncentrerade till stammens bas. 



3. Pyriis Maliis 10 m S om föregående. Stammen, vars bark 

 var i ett starkt avflarnande tillstånd, bar en mycket obetydlig 

 lavvegetation, delvis bestående av ett glest Parmelia sulcata-sam- 

 hälle. P. acetahiiliim uppträdde på stammen i medelstora, svagt 

 fertila individ, de flesta upp till ca. 2,5 m ovan marken, huvud- 

 sakligen på eksidan. 



I"ig. .'). Schematisk bild av alg-, och lav vegetationen till 3 m:s höjd och på 

 huvudstammens X sida av en större rimiis monlana. — Uppsala g.a kyrkogärd. 

 (i. P/ef/ro(oc((;s-samhälle med P. acetabuliim ide svarta fläckarna) samt enstaka 

 Aiuiptijchui ciliaris, Parmelia siibargentifera och Xantboria fallax. b. Phijscia 

 r/risea-samhälle med ymnig P/j. grisea samt enstaka — tunnsädda Anaptycbia 

 ciliaris. Parmelia siibargentifera, Phijscia orbiciilaris, Ph. piilveriilenta, Xantboria 

 fallax samt X. parietina. (Den först- och sistnämnda förekommo endast intill e). 

 c. (irenhälets inre del, utan lavvegetation. (/. (Irenhäl, callusvalk med ett indi- 

 vid av P. acetabuliim samt särskilt i de yttre delarna Phijscia asceiidens, Ph. gri- 

 sea, Xantboria parietina och .Y. pohjcarpa. e. Droppränna : övre delen med en- 

 staka Xaiithoria parietina, nedre delen med ytterst enstaka bålfragment av 

 Coniocgbe pallida, Phgscia sp., Xantboria fallax och X. parietina. 



Dessa förekomster giva enligt min uppfattning en rätt belysande 

 bild av konkurrensens betydelse för P. acetabuliim' s förekomstsätt. 

 De mycket små och sterila individen i almens ymniga lavvegeta- 



