;57i 



Th. M. Fkiks har i likhet med E. Fkihs, om ock med nåffon" tvekan för- 

 klarat Lichen lacteiis L. (= Variolaria lactea Ach.) vara en misshildad Or/j/-o- 

 lechia parella. Något Acharianskt exemplar har jag icke haft tillfälle alt 

 undersöka och kan därför ej avgöra, om Acharii art är densamma som 

 Nyländers. Men när Westrixg uppger, att den med lutsalt ger en röd f-irg 

 har han näppeligen haft den Nylanderska för ögonen. Anmärkningsvärt 

 är också, att Th. M. Fries lämnat de ovannämnda båda svenska exemplaren 

 obestämda; det norska har han däremot på etiketten kallat Variolaria 

 actiiwta Wahlenb., vilken redan av Acharius förklarades vara indentisk 

 med V. lactea. Vare med Variolaria lactea Ach. hur som helst, det av 

 Nyländer använda namnet äger enligt nu gällande nomenklaturregler gil- 

 tighet för här omnämnda lav. Och att den icke har något med Ochrolechia 

 parella att göra, framgår redan av bålens klorkalkreaktion. 



29. Parmelia caperata Ach. återfiiiiiien i Östergötland. 



Th. M. Frh:s kände år 1871 icke Parmelia caperata Ach. [= P. cijlisphora 

 (Ach.) Wain.l från mer än två säkra svenska fyndorter, båda belägna helt 

 nära varandra i Östergötland. Där hnde den anträffats redan före 1833. 

 När den senast insamlats där, känner jag icke; sannolikt är dock, att det 

 icke skett efter prosten Cun. Stenhammars död (18(5(i). Däremot föreligger 

 en uppgift (av S. Almqlist), att den (år 1873) skulle vara funnen på Ilover- 

 berget i Bergs socken i Jämtland. Exemplar därifrån har jag ej sett. För så 

 vitt jag kunnat utröna, finns icke något sådant i Riksmuseets lavherbarium. 



För ett par år sedan fick jag från lektor E. Jäderholm till bestämning 

 några lavar, som insamlats av ett par hans lärjungar. Till min överrask*^ 

 ning fann jag däri vackra exemplar av P. caperata, tillvaratagna den 3 jan. 

 1919 vid Lindö nära Norrköping av Olof Dagberg. Någon anledning att 

 misstänka något skolpojksstreck förelåg uppenbarligen icke, redan av det 

 skäl, att insamlaren icke hade någon aning om, vilken raritet han träffat 

 på. Om substratet lämnade etiketten icke någon uppgift, men av exem- 

 plarens beskaffenhet framgick, att de vuxit på en sten eller en klippvägg. 



Om man bortser från lokalen i Jämtland, äro alla säkert kända fyndorter 

 för P. caperata inom vårt land belägna i ett litet område av Östergötland, 

 som mig veterligt icke i övrigt hyser några anmärkningsvärda växter med 

 sydlig utbredning. Hur den kommit på denna långt framskjutna förpost 

 — de närmaste fyndorterna ligga på Bornholm — torde vara svårt att säga. 

 Då den genom sin storlek och genom fårgen är lätt igenkännlig, är det 

 knappt troligt, att den kunnat undandraga sig uppmärksamheten i övriga 

 delar av södra Sverige, om den funnes där. Att detta dock icke är alldeles 

 omöjligt, visa de på senare åren gjorda fynden t. ex. av Parmelia pertusa. 



30. Caloplaca lactea (Mass.) Lettau i Västergötland. 



Till Caloplaca pyracea (Ach.) Th. Fr. ha de svenska lichenologerna utan 

 allt tvivel fört skäligen heterogena former, elementararter med fränd- 

 skapsanknytningar åt olika håll, och det material, som förvaras i våra 

 museer, tarvar helt visst en noggrann revision. I fasc. XXXIII ^n. 810) av 

 mina "Lichenes suecici exsiccati" har utdelats en dylik med C. pyracea för- 



