XVIII 
øjeblikkeligt forstumme alle Stemmer med Undtagelse af det 
fine Varselraab, der rask gaaer fra den ene til den anden, 
men snart hersker der en Dødsstilhed, der vedvarer indtil 
Faren er forbi. 
Det er af stor Vigtighed for Ornithologen at kjende Fug- 
lenes forskjellige Lyd, for hurtigt åt kunne adskille Arterne; 
dog dette udfordrer megen Øvelse. Vanskeligheden ligger 
fornemmelig deri, at de fleste Fugle lade flere end én Stemme 
høre, ja nogle endog saamange Stemmer, at de næsten ere 
i Stand til at udtrykke de forskjellige Lidenskaber og For- 
nødenheder med ligesåa mange Toner (Spetmeisen, Meiserne 
0. S. Vv.).…. Sangfuglene frembringe de forskjelligste Toner; 
dog kunne vi ogsaa hos de fleste andre, selv om de ikke 
have nogen egenlig Sang, adskille Lokkestemmen fra Angst- 
skriget og Glædens Udtryk fra: Sorgens. 
Lokkestemmen bestaaer af enkelte eller sammensatte 
Lyd, hvorved Fuglene kaålde paa hverandre, opmuntre til Af- 
reise, søge at give tilkjende, hvor der er Næring at finde, 
eller at de ønske Selskab af deres Mage eller andre. 
Ved Fuglenes Sang forstaae vi en Rækkefølge af Toner, 
der næsten altid synes at være Udtrykket af Kjærlighed eller 
det inderligste Velbehag. Kun faa lade derfor disse, ofte 
saa behagelige Toner høre udenfor Forplantningstiden, og 
maaskee endnu sjeldnere i fri Tilstand end i Fangenskab, hvor 
de undertiden synes at fordrive Kjedsomheden ved Sang. 
Mange Årter synge neppe én Maaned; nogle synge endog- 
saa midt om Vinteren, f. Ex. Sidskenen og Gjærdesmutten; 
dog synge de da ikke såa stærkt og vedholdende som om 
Foraaret. Adskillige Fugle synge ogsaa om Aftenen, f. Ex. 
Drosseler, Rødkjælker, Nattergale, Rørsangere o0.s.v., men 
alle skjønnest og med den største Udholdenhed om Morge- 
nen ved Daggryet; i Middagstimerne hører man blot enkelte 
af de fliltigste Sangere, f. Ex, Bogfinken. 
Men ikke alle Fugle synge; thi denne Evne træffes næsten 
Å 
