XXX 
4—5 Uger ruge: Trappen, Sulen, Teisten, Skrofen, Al- 
ken, Gjæssene 0. a. 
5—6 Uger ruge: Ørnen, Svanen, Stormfuglen o. s. v. 
Til at gjennembryde Skallen gav Naturen den unge Fugl 
påa Overnæbets Spids en haard Knop, som derefter falder 
bort. En Del af Blommen maa, indesluttet i Bugen, tjene 
Ungen til Næring saalænge, indtil den kan tage tilstrækkelig 
Føde til sig igjennem Munden; deraf kommer det, at disse 
unge Skabninger have en såa uformelig tyk Bug. Næsten 
alle ruges eller gjennemvarmes af Moderen, endnu en Tid 
lang efterat de ere krøbne ud af Ægget. 
I Henseende til den første Beklædning afvige Ungerne 
meget betydeligt fra hverandre, om der end i Hovedtrækkene 
synes at herske en vis Regelbundethed indenfor de enkelte 
Ordener. Saaledes ere f. Ex. de unge Rovfugle tæt bedækkede 
med uldagtige, hvide Dun; Uglerne med graa; de unge Finker, 
Verlinger o. fl. ere nøgne; Duerne have meget tyndtstaaende, 
svovlgule Dun; de hønseagtige Fugle have brungule og sort- 
stribede tætte, bløde Dun; Sumpfuglene ligeledes, dog ikke 
saa fyldigt, og de unge Ænder og andre Svømmefugle ere 
tæt beklædte med gule og grønagtige eller sorte, haarlig- 
nende Dun. 
Ungernes Opklækning besørges af baade Han og 
Hun hos de Fugle, hvis Unger ernæres i Reden, indtil de 
kunne flyve; Forældrene forsvare dem ogsåa i paåaakommende 
Fare, ofte endog ved at sætte deres eget Liv paa Spil. De 
smaa Sangfugle flyve allerede ud af Reden efter 8$—10 Da- 
ges Forløb, naar det er smukt, varmt Veir, ellers sædvanligt 
efter 12—13 Dage. Unge Rovfugle og Krager sidde længe 
i Reden, og det varer endda en Tid lang, inden de først 
lære selv at gribe deres Føde, hvormed de Gamle længe 
maae være behjælpelige. Ganske anderledes forholder det 
sig med de hønseagtige samt de fleste Vade- og Svømme- 
fugle; thi saasnart Ungerne ere tørre, og de i nogen Tid 
have styrket sig ved Moderens Rugevarme, løbe og svømme 
