XXXI 
æ 
de omkring med hende og komme sjeldent, eller blot for 
at tilbringe Natten, tilbage til Reden. Hos disse Fugle over- 
lader Hannen i Almindelighed Ungernes Opklækning, end- 
ogsaa Forsvaret imod deres Fjender, til Hunnen, medens 
den selv flyver bort og kun bekymrer sig lidet om dem. 
Desto omhyggeligere er da ogsaa Moderen for sine Unger, 
som den ofte med Fare for sit eget Liv forsvarer til det 
Yderste. 
Næsten alle Fugle opnåae deres Forplantningsevne alle- 
rede i det første Aar. Kun de Arter, hos hvilke de unge 
Fugle bruge mere end ét Aar for at erholde den samme Ud- 
vikling i Fjer, Farve og andre Udmærkelser som de Gamle, 
gjøre i Almindelighed en Undtagelse herfra og sees da ofte 
i Yngletiden streifende uparrede omkring uden at forplante 
sig det første Aar, f. Ex. adskillige Maager og Dykkere; hos 
nogle indtræder Forplantningsevnen først endnu senere. 
Saasnart Ungerne ere i Stand til selv at ernære sig, 
overlades de til sig selv, og de Gamles Parforbindelse op- 
løses, vel ikke for stedse, men dog for en lang Tid; faa 
Fugle forblive parrede hele Aaret igjennem. Med Paropløs- 
ningen indtræder Fuglenes sørgeligste Tid, nemlig: 
Fældingen, en sygelig Tilstand, hvori de tabe deres 
gamle Fjer og fåae nye istedet. Den indtræder hos alle 
Fugle idetmindste én Gang hvert Aar, men hos mange og- 
saa to Gange. Denne Fjerfornyelse er dem nødvendig og 
uundværlig; thi Fjerbeklædningen slides ved den idelige Brug 
saaledes i et Aar, eller hos mange i Halvdelen af dette Tids- 
rum, åt den umuligt længere kan opfylde sin Bestemmelse. 
Den ligesom modnes til at fældes, idet Fjerene afslides ved 
Luft, Sol, Støv, Rivninger og flere andre Indflydelser; Blod- 
tilløbet og altsaa dermed Fjerenes Ernæring ophører, og 
den af Huden fremspirende unge Fjer støder den gamle 
bort. 
Fældingstiden indtræffer i Almindelighed i Juli Maaned, 
hos nogle tidligere, hos andre sildigere, ja hos adskillige 
