XXXV 
nogle Fugle gjør denne Forskjellighed sig gjældende hele 
Aaret rundt, hos andre derimod kun i Parringstiden; hos 
nogle viser Forskjellen sig allerede i en meget ung Alder, 
hos andre indtræder den først senere. 
Man træffer undertiden blandt Fuglene Afændringer 
(Varieteter), der hverken kunne henregnes til Alders-, Kjøns- 
eller Aartidsforskjelligheder. Hele Fuglens Fjerdragt har 
da hyppigt en blegere eller en ren hvid (sjeldent en mør- 
kere) Farve; de hvide Varieteter have, som Ålbinos i Al- 
mindelighed, røde Øine. 
For at rense Fjerene betjener Fuglen sig af Badning 
og Pudsning med Næbet. Mange bade ofte, andre sjeld- 
nere; mange i Vand, andre i Sand, Støv 0. s. v.  Hønse- 
arterne betjene sig altid af tørt Bad. 
Naar vi ikke ville kalde Fjerfældingen en Sygdom, såa 
ere de fuldvoxne, i fri Tilstand levende Fugle vistnok kun 
underkastede meget faa Sygdomme. Hvor sjeldent træffer 
man ikke i den frie Natur en gammel Fugl som syg, naar 
ikke Hunger, stræng Kulde eller Beskadigelser af Mennesker 
eller Rovdyr have bevirket det. Endnu sjeldnere, man tør 
næsten sige aldrig, finder man Fugle i det Frie, om hvilke 
man med Sikkerhed tør antage, at de ere døde af Afkræf- 
telse eller Alderdom.  Gaves der derfor ikke såa mange 
Udryddelsesmidler mod Fuglene ved Mennesker, Rovdyr, 
Kulde o. dsl., vilde deres Mængde med hvert Aar tiltage 
efter en betydelig Maalestok; men den sig stedse udbre- 
dende og stigende Kultur har ikke alene havt flere Fugle- 
arters fuldstændige Udryddelse, men ogsaa mange, især 
kjødædende, Arters Aftagen i hele Egne og Lande til- 
følge, medens de kornædende Fugles Antal derimod synes 
at forøges. Hvad er der ikke allerede skeet i en Men- 
neskealder: Søer og Sumpe ere blevne udtørrede, Skovene 
ere for en stor Del bortryddede, og de tilbageblevne ere ud- 
luftede, mange øde Strækninger ere blevne opdyrkede — og 
Gt 
