(29) 
Fugle omfatte en Mængde Arter, der ved deres frygtelige 
Mordvaaben, udmærkede Flyvefærdighed og Styrke ere lige- 
saa farlige som frygtede Fjender for næsten alle andre 
Fugle, svagere Pattedyr, Krybdyr og Fiske. Kun faa Arter 
ernære sig af Insekter eller udelukkende af Aadsel, hvortil 
adskillige blot i Nødsfald tage deres Tilflugt. De kunne 
hungre længe, nogle af de største endog i 3—4 Uger, men 
ogsaa fortære umaadeligt meget ad Gangen. Da Opsøg- 
ningen, Fangsten og Fortæringen af Byttet i Almindelighed 
koster dem betydelig Kraftanstrængelse, udhvile de sig gjerne 
efter Maaltidet og oppebie Fordøielsen, hvortil den skarpe 
Mavesaft i den Grad medvirker, at den endog tildels op- 
løser de fortærede Knokler. Det Ufordøielige, som Fjer og 
Haar, opgylpe de i Form af Kugler, mest om Morgenen. 
De drikke aldrig Vand, men slukke deres Tørst med Blodet 
af Dyrene, som de fortære. 
Alle Rovfugle leve i Enparring (Monogamz), og yngle, 
naar de ikke forstyrres, kun én Gang om Aaret. Næsten 
alle bygge store, flade, kunstløse Reder, som de gjerne 
afbenytte i flere Aar, og hvortil de samle Materialet i Kløerne; 
nogle betjene sig af andre Fugles forladte Reder; andre 
(Uglerne) af hule Træer. Reden anbringes forøvrigt ofte 
paa utilgængelige Klipper og meget høie Træer, sjeldnere i 
Bygninger eller paa Jorden. Hunnen ruger alene, men er- 
næres imidlertid af Hannen. Æggenes Antal er ofte to, 
sjeldnere fire, i det højeste (hos mindre Arter) 6—7. 
Kjødet egner sig ikke godt til Menneskeføde og vrages 
endog af de fleste Rovdyr. Uagtet deres Vildhed, lade 
nogle Rovfugle sig saaledes tæmme, at man bruger dem 
til andre Fugles Fangst. 
Hvad forøvrigt Rovfuglenes Nytte og Skadelighed 
angaaer, da finde vi her, som overalt i Naturen, et vist udjev- 
nende Forhold. Vel kan det ikke nægtes, at Skaden, som 
mange af dem foraarsage ved at dræbe nyttige Dyr, ikke er 
ubetydelig; men man bør heller ikke oversee den Nytte, som 
