de yde ved at fortære Aadsler og ved at udrydde mange 
skadelige Dyr. Derfor skulde man ikke uden Undtagelse 
søge at tilintetgjøre dem alle, såaledes som det navnlig 
tidligere har været Tilfældet. 
Jagten påa disse Fugle har sin store Vanskelighed og 
udfordrer øvede Skytter; dog kan man skyde dem næsten 
alle med Hagl. Men da de ere yderst sky og forsigtige, 
lykkes det ikke altid at komme dem saa nær, at Skuddet 
beholder Styrke nok til at gjennemtrænge deres tætte Be- 
klædning. Man maa derfor forsigtig liste sig til dem eller 
staae paa Anstand hvor de holde deres Nattekvarter; ved 
Reden er det ofte forgjæves, men paa Kragehytten lade flere 
Arter sig let skyde. En kort Beskrivelse af denne interes- 
sante Jagtmethode vil her neppe være paa urette Sted. Til 
Kragehytten benytter man helst en Bjergugle (Bubo maximus), 
som er opfødt fra Unge og derved bleven langt tammere 
end de gamle indfangede, thi disse ere meget vilde og 
ubændige, og det koster stor Møje og Taalmodighed at 
tæmme dem. For at sikkre sig for Beskadigelse af de 
skarpe Kløer, kan man raspe dem butte. Til Lænke tager 
man en stærk Læderrem, der i den ene Ende er delt i to 
Dele, hver af omtrent to Tommers Brede, og indrettet som 
en Snare; men for at denne ikke skal skjære for haardt 
ind i Benet, fores den med Kanin- eller Hareskind. Istedetfor 
en levende Ugle kan man ogsaa, skjøndt i Regelen med 
mindre Held, benytte en udstoppet Fugl. Stedet, hvor 
Kragehytten skal indrettes, vælges helst paa en lille Høi, 
hvor man ofte har seet Rovfugle og Krager flyve. Hytten 
selv gaaer 3 Alen dybt ned i Jorden, er af Træ eller Sten 
og med et Tag, der er belagt med Jord og tildækket med 
Græstørv, saaledes at det blot danner en lille Forhøining 
over Jordfladen. Døren og Skydehullerne maae ikke være 
for store, og de sidste langt videre udvendigt end ind- 
vendigt. Omtrent 12—15 Skridt fra Hytten opføres en 3 
Fod høi, lille Jordtue; i Midten af samme sættes en Pæl 
