8 
levende Dyr, som de gribe med de stærke, spidse og krumme 
Kløer; Æggene ere rundagtige, oflest plettede; de spæde 
Unger bedækkede med hvide Dun. Hunnen er ofte betyde- 
ligt større end Hannen og har stundom noget afvigende 
Farve. Ungerne ere mere spraglede og plettede end de 
Gamle; de Arter, som i en senere Alder have tværgaaende 
Pletter og Baand, have i de yngre Aar Længdepletter. 
Falke, Falconinæ. 
Hoved og Hals beklædte med Fjer. 
Næbet krumbøiet, ofte lige fra Roden, hvor det har 
en farvet Voxhud; de i denne liggende Næsebor ere ube- 
dækkede, rundagtige eller ovale. 
” Øienb rynene nøgne og fremspringende. 
De hos de fleste Arter lange nedhængende Fjer paa 
Skinnebenet danne de saakaldte Buxer. Vingerne ere i 
Regelen lange, hos nogle, navnlig Høgene, forholdsvis korte, 
med flere eller færre stive Svingfjer. 
De færdes i Skove, over Marker, Søer og Åaer, jage 
om Dagen og udhvile sig om Natten påa Træer, Klipper 
eller Taarne. De forskjellige Arter ere hverandre meget 
ulige i Henseende til Styrke, Mod og Rovbegjærlighed. 
lste Gruppe: Egenlige Ørne, Aqurlæ. 
Næbet meget stærkt, temmelig langt, lige ved Roden, 
stærkt krummet mod Spidsen; Sidetand umærkelig. 
Næseborene skjævt ovale; Egnen imellem Næbet og 
Øinene besat med Børster. 
Hovedet og Halsryggen bedækkede med smalle, til- 
spidsede Fjer. ; 
Benene meget stærke; Fodroden befjeret til Tæerne; 
Mellemtaaen længst, ved Roden forenet med Ydertåaen ved 
en Hud; Kløerne store, krumme, spidse. 
