11 
som den påa nogen Maade troer sig voxen. Den slaåer 
saaledes ned paa Hjorte- og Raadyrkalve, unge Geder, Lam, 
Harer og større Fugle; ja den angriber ikke blot værgeløse 
Dyr, men endogsaa Katte, Hunde, Ræve og Grævlinger. 
Kun stor Hunger bevæger den til at gaae paa friske Aadsler. 
Sin Rede anlægger den i Marts paa høie Skovtræer 
eller Klipper og benytter den flere Aar. Reden er 5—6 
Fod i Gjennemsnit og aldeles flad. Hunnen lægger 2—3 
smudsig hvide, rødbrunplettede Æg, og Ungerne underholdes 
af de Gamle, indtil de selv ere i Stand til at gaae paa 
Rov, men såa taales de heller ikke længere i Forældrenes 
Jagtdistrikt. I Hals Skov ved Nordsiden af Limfjordens 
østlige Udløb er den oftere fundet ynglende. 
Æggets Længde og Brede 
697: homm: 
TA » 5.0M 
Om Vinteren skydes den paa Aadsler og fanges i Svanehalse. 
Af Keiserørnen, Aquila imperialis, Bechst. (4. heliaca, Sav.) findes en 
Afbildning paa Tab. LV (Supplementtavle). Hvorvidt de i Tillæget til 
første Udg. af Danmarks Fugle anførte Meddelelser om denne Fugls Fore- 
komst her i Landet ere tilstrækkelige til, at den tør betragtes som hørende 
til vor Fauna, synes tvivlsomt: Teilmann «vil have bemærket den» paa 
Vestkysten af Jylland (Haandbog S. 4); Apotheker Mechlenburg «har iagttaget 
den» ved det saakaldte Skæferhus i Nærheden af Flensborg, idet han 
tydeligt kunde skjelne de hvide Skulderpletter og i Flugten de spraglede 
Vingefjer. Endelig har Herredsfoged Gad i Sæby meddelt Forf., at der 
i det nordøstlige Jylland undertiden forekommer en Ørn af Kongeørnens 
Størrelse, med hvide Pletter paa Skuldrene, og som af Jægerne benævnes 
«Speilørn». Den unge Fugl er gulgraa med brun Baghals og Ryg, 
brunsorte Svingfjer og brun Hale med lys Spids. 
Skrigørn, Aquila nævia, (Gm). 
Syn. <A. clanga, Pall. — A. bifasciata, Hornsch. (non Gray). 
Artsm. Den afrundede Hale mørkebrun, med mange lyse, smalle (ofte 
utydelige) Tværbaand; Hovedet brunt; Fodroden paafaldende 
lang og tynd, Kroppen glindsende mørkebrun. 
Afbildn. Tab I. (Falco nævius) gl. Han. —. Suppl. Tab. I. ung Han. 
9 
pe 
