14 
farvet Hoved, Hals og Bryst, hvid Ryg, askegraa Hale, 
Buxer og yderste Svingfjer (Telegraphist Petersen). 
Denne Ørn er ikke sjelden i det nordlige Europa, Asien og 
Amerika; i Kystlandene og paa Øerne er den især almindelig. 
I Norge træffes den hyppigt ynglende langs hele Kysten 
fra den russiske Grændse ned til Hvaløerne, talrigst paa 
Lofoten og de andre Øer indenfor Polarcirkelen. I Sverrig 
er den om Vinteren temmelig almindelig langs Sydkysterne; 
om Sommeren findes den hyppigere i Halvøens nordlige Del. 
Paa Færøerne træffes den ikke saa hyppigt som paa Island. 
I Danmark er den ikke sjelden, især om Vinteren, då den 
undertiden sees ifærd med at fiske påa drivende Isstykker 
og ved Iskanterne; stundom angriber den saa store Sødyr, 
at den maa betale sin Dristighed med Livet, idet disse 
trække den med sig ned i Dybet. "Den streifer ogsaa ofte 
til Egne, der ere fjernt fra Vandet, dog gjælder dette især 
yngre Fugle. Den forekommer hyppigt ved Tarm (Ring- 
kjøbing Fjord) og ved en Mængde større Indsøer her i 
Landet, såa at den om Efteraaret, Vinteren og Foraaret 
viser sig mange Steder og temmelig hyppigt skydes her. I 
Vendsyssel traf Fischer den stundom i Flokke ved. over- 
svømmede lave Aabredder. I sin Opførsel har den kun 
lidet Ædelt; den er træg og feig og flygter, naar dens 
Fjende viser Mod. Af Ravnen lader den sig saaledes skræmme. 
Dens Føde bestaaer ikke biot i større Salt- og Fersk- 
vandsfisk, men den tager ogsaa unge Sælhunde og Søfugle 
fornemmelig om Sommeren. Om Vinteren forfølger den især 
Pattedyr, som unge Hjorte, Raadyr og Harer, samt store 
Fugle, f. Ex Gjæs; den røver då ogsaa undertiden Husdyr, 
som Lam, Grise, Faar og tamt Fjerkræ. I Norge, hvor der 
gives mange af disse Ørne, anfalder den undertiden i Sel- 
skab det større Kvæg. Paa Aadsel gaaer den til enhver Tid. 
For nogle Aar siden slog en Havørn i en Skov ved Roes- 
kilde ned påa en Mand, som var klædt i en Skindtrøie. 
Den havde slaaet sine Kløer saa fast i denne, at Manden, 
