(7 
er større end Hannen, og dens hvide Nakkefjer gåaae ikke 
saa langt ned paa Baghalsen som dennes. Førend den 
første Fælding ere Ungerne ganske hvide underneden, og 
Hoved og Hals ere meget hvidplettede. 
Flodørnen opsøger og beboer fortrinsvis Egne, der ere 
forsynede med Søer og Skove, hvorfor ogsaa skovbegrændsede 
Søer og Floder eller Aaer ere dens Ynglingssteder. Den 
er udbredt over saa godt som hele Jorden, men Mangel 
paa Næring tvinger den ofte til at forlade de Lande, hvor 
Vandene om Vinteren ere bedækkede med Is. Paa Van- 
dringer træffes den ofte i småa Selskaber, i Regelen dog 
parvis eller enkelt. Om For- og Efteraaret sees denne 
lille Ørn jevnlig ved Søer og Aaer, og den er ofte skudt 
hist og her i de danske Provindser. Paa Bornholm er den 
hidtil ikke iagttaget, og paa Færøerne er den, saavidt vides, 
kun skudt én Gang. I Norge er den især almindelig i 
Landets østlige Dele. 
Flodørnen er, efter Udseende og Holdning åt dømme, en 
ædel Rovfugl af stort Mod og ikke ubetydelig Styrke; den 
udmærker sig ved sin svævende lette, ofte umaadeligt høit 
stigende Flugt. Man seer den sidde hele Timer paa Stene, 
Bakker, Pæle eller Træer, og nogle Gange om Dagen be- 
stryger den speidende Vandfladerne. 
Dens Næring bestaaer næsten udelukkende af Fiske, som 
den snapper med stor Færdighed, idet den styrter sig ned 
i Vandfladen ofte fra en temmelig betydelig Højde, og dykker 
under. Undertiden finder man Vandrotter i dens Kro. 
Sin temmelig store Rede anlægger den paa Træer i 
Nærheden af Vand, og Hunnen lægger 2—4 brunt plettede Æg. 
Æggets Længde og Brede 
60m= 4omm. 
68 » 508% 
I Skovene ved Holsteinborg i Sjælland skal der for 
omtrent 40 Aar siden have ynglet mange Par, og den yngler 
endnu paa Lolland, (Guldborgland, Nysted, Horeby) og Falster. 
