20 
den meget mørke Overkrop og den lyst rustfarvede eller 
blegt rødbrune, lidt hvidplettede Underkrop, de utydelige 
Halebaand og.de hvidgraa Fødder. 
Denne hertillands meget sjeldne Ørn har hjemme i de 
sydlige europæiske Lande og kommer kun ganske undtagel- 
sesvis hertil i den varme Åarstid. 
I Udseende har den, forfra betragtet, ved første Øiekast 
mest Lighed med en Ørn, men seer man den fra Siden, 
tror man at have en Vaage for sig, hvilken Fugl den ogsåa 
mest ligner i sin Adfærd. Den er en træg, godmodig Fugl, 
hvis Blik snarere røber Frygtsomhed end Grusomhed. 
Dens Næring bestaaer vistnok næsten udelukkende i 
Padder og Krybdyr, især Slanger. 
Sin Rede bygger den i Skove paa høie Træer og lægger 
292—3 hvide svagt blaalige Æg, der i Farve ligne Æggene 
af Astur palumbarius. De ere, som Rovfugleæg betragtede, 
ualmindeligt store i Forhold til Fuglens Størrelse; idet deres 
Længde varierer imellem 677" og 7årm; Breden er 
b55mm. — 56rmm. Den skal, efterBenicken (Isis 1824), have 
ynglet i en Skov ved Slesvig, dog kun ét å to Par, som 
havde holdt sig i flere Aar, uagtet flere Gamle vare blevne 
bortskudte om Foraaret, af hvilke adskillige fandtes i hans 
Samling. Ornithologen Emil Hage har bekræftet det, og 
Apotheker Mechlenburg ligeledes. Ifølge Forf.s Opteg- 
nelser har den efter Mechlenburgs Angivelse ynglet i Kobber- 
mølle-, Aarup- og Kliplev Skove; fra sidstnævnte Sted erholdt 
Mechlenburg d. 12te Juli 1832 en gammel Hun og de næsten 
flyvefærdige Unger. Efter Teilmann er den skudt ved Endrup- 
holm. Den 10de Aug. 1859 blev den skudt i Hanneved 
Skov (ved Flensborg), hvor den havde sin Rede; den næsten 
fuldvoxne Unge blev opklækket af Telegraphist Petersen i 
Flensborg og kort efter indlemmet i den herværende zool. 
Haves Samling. I Kroen påa det dræbte Individ fandtes en 
levende og tre døde Hugorme. Det følgende Aar indfandt 
der sig atter et Par i samme Skov, men det forsvandt snart, 
