21 
og efter den Tid er Slangeørnen, såavidt vides, ikke be- 
mærket der. I 1854 ynglede den i Dravit Skov ved Tønder, 
hvorfra Pastor Dabl i den nævnte By havde dens Æg. 
Paa den skandinaviske Halvø er den hidtil ikke be- 
mærket. 
For at skyde den maa man yderst forsigtigt liste sig 
til den, thi den er meget sky. 
2den Gruppe: Glenter, %2lvr. 
Næbet sammentrykt, lidt langtrukket, med en stor 
Krog og enten aldeles ingen eller dog kun en meget but 
Tand; Næseborene ovale, Mundvigen midt under Øiet; Egnen 
mellem Øie og Næb dækket af Børster; Hoved- og Hals- 
fjerene lange, spidse. 
Fodroden kort, fortil halvt fjerdækket, forøvrigt belagt 
med Tværplader; Ydertaaen ved Roden forenet med Mellem- 
taaen ved en Hud. 
Vingerne naae til Enden af den gaffelformigt ud- 
skaarne Hale; 4de Svingfjer længst. 
Disse temmelig store Rovfugle ere rædde og feige; 
de angribe altid deres Rov paa Jorden, aldrig i Flugten. 
Deres meget lange Vinger og brede Hale gjør Flugten 
let, høj og skjøn. Saaledes seer man dem ofte ligesom 
svømmende i Luften at beskrive Buer og Kredse i en 
umaadelig Højde. Det ørneagtige Næb og de smalle, spidse 
Hoved- og Halsfjer minde om Ørnene. 
Rød Glente, NMilvus regalis, Briss. 
Syn. Falco milvus, L. — Milvus ruber, Brehm. 
Dansk: Glente. Norsk: Glente. Svensk: Glada, Glånta (Skaane), 
Ormvåka (Smaaland). 
Artsm. Overkroppen rustbrun med lysere Fjerkanter: Hovedet hvidagtigt, 
Halsen rustrød, begge med brune Skaftstreger; Halen dybt kløf- 
tet, rødbrun med sortagtige Tværstreger; Fodroden halvt befjeret 
og gul; Næbet sort; Iris sølvgraa, med Alderen gul. 
Afbildn. Tab. 1V. (Falco milvus) gl. Han. 
