he 
28 
i Søndermarken ved Frederiksberg, hvor den skydes paa 
Anstand, naar den begiver sig til Nattero; ligeledes ved St. 
Hans Hospital v. Roeskilde, Sorø, Flensborg o. fl. a. St. 
Paa Bornholm sees den jevnligt om Efteraaret og Vinteren. 
Den er ligeledes flere Gange skudt i Vendsyssel baade For- 
aar og Efteraar (Øhdt.). I Danmarks nordlige Bilande er 
den ikke truffen. 
Den er modigere, dristigere og noget ædlere i Væsen 
og Holdning end den almindelige Musevaage og minder mere 
om Ørnene end hin, med hvilken den forøvrigt har megen 
Lighed og fælles Levemaade. 
Mus er nemlig dens fornemste Næring, dog fortærer 
den ogsaa Rotter, Slanger, Firben og Insekter; Fugle ere 
den en stor Lækkerbidsken, men det er kun rugende, syge 
eller udmattede og ganske unge Fugle, den er i Stand til 
at gjøre til sit Bytte; unge Haårer maaåe undertiden ogsaa 
holde for. Den synes ikke at gaae paa Aadsel. 
Den yngler mest i det høje Nord; dog er den efter 
Hr. Cand. jur. Strandgaards Meddelelse ogsaa funden yng- 
lende i Restrup og Haraldslunds Skove i Jylland. Adjunkt 
Feddersen fandt dens Rede med 3 Æg i Omegnen af Vi- 
borg den dte Mai 1869, og ifølge Pastor Jacobsens Angivelse 
er den funden ynglende ved Sorø. Mechlenburg antager, at 
den yngler ved Flensborg, hvorfra han oftere har fåaet den 
om Sommeren. Reden bygges påa Træer; i Bjergegne paa 
Klipper. I April eller Mai indeholder den 2—4 hvide eller 
graahvide Æg, som paa den butte Ende have tætstaaende, 
lergraa eller graabrune Længdepletter og Punkter. 
Æggets Længde og Brede: 
Dom. Anm. 
60 » 45 » 
Den skydes og fanges som foregaaende; angaående 
dens Nytte og Skadelighed gjælder hvad der ovenfor er sagt 
om hin. 
