30 
kjendes lettest påa den brune Øiering og den lysegule 
Voxhud. 
Hvepsevaagen er hyppigere i Europas østligere Egne 
og en Del af Asien end hos os, hvor der kun hist og her 
findes enkelte Par ynglende i aåaabne Skove. I Norge er den 
temmelig almindelig Syd for Dovrefjeld og yngler ikke sjel- 
dent i de sydlige Kystegne. I Sverrig træffes den derimod 
ynglende i de nordlige Egne, helt op imod Polarcirkelen. 
Som Trækfugl ankommer den her til i April; fra August 
streife baade de Gamle og Ungerne omkring, og i Oktober 
forlade de os. Hofjægermester Teilmann skød den ved Kjø- 
rup i Fyen 1824; fra Amager modtog Forf. 2 Exemplarer, 
skudte i Kongelunden i September 1846; i Skovene ved Hel- 
singør er den mindre sjelden (Steenberg). I det zool. Mus. 
findes en ung Hun, skudt ved Aalborg den 26de Mai 1870 
(Adj. Juel) og en Varietet (ligeledes en Hun) skudt paa Sjæl- 
land den 17de Septbr. 1857. Fischer, som i Vendsyssel og 
påa Bornholm traf den skarevis påa Foraarstrækket, antager, 
at den yngler begge Steder. Apoth. Benzon hår dens Æg 
fra Lolland. Efter Melchior forekommer Hvepsevaagen aar- 
ligt i stor Mængde ved Gjedsergaard, hvor den indtræffer i 
Septbr. og forbliver hele Efteraaret. I Mai vender den til- 
bage fra sit sydligere Vinterkvarter for at drage videre mod 
Nord. I 1823 blev et Par der Sommeren over og ynglede. 
1 den milde Vinter 18?%04 overvintrede et Par samme Sted. 
Den dte Septbr. 1824 saae han ved Herlufsholm en Flok paa et 
Par Hundrede, der trak Syd paa. Den 12te og 135de Septbr. 
saae han atter et stort Træk og saaledes hvert Aar. Mech- 
lenburg fandt den ynglende ved Gliicksburg den 18de Juli 
1827 og 20de Juni 1831. Forf. fik den ganske unge Fugl 
fra Kjøbenhavns Omegn den 6te Aug. 1858. 
I Levemaade har den Lighed med Musevaagen. Den er 
en feig Fugl, der i saa Henseende overgaaer alle andre 
indenlandske Rovfugle. Godmodighed, Frygtsomhed og dum 
