32 
Kløerne store, spidse, meget krumme. Vingerne lange, 
smalle, spidse; Sving- og Styrefjerene meget stærke; Zden 
Svingfjer længst. Fjerbedækningen tæt og fast. 
De tilhøre mere de nordlige end de sydlige Lande, 
hvorhen flere Arter kun vandre i den kolde Åarstid. Alle 
herhen hørende Rovfugle udmærke sig ved en kraftig Legems- 
bygning og en yderst behændig og hurtig Flugt; de be- 
sidde et beundringsværdigt Mod og en overordenlig Styrke, 
Egenskaber, der gjøre dem dygtige til Jagt påa andre Fugle, 
hvortil de fleste Arter, naar de ere indfangede i Ungdom- 
men, lade sig afrette. De ernære sig alene af levende Bytte, 
nemlig mindre Pattedyr og Fugle, som de almindeligvis gribe 
i Flugten, ofte ved med Pilens Fart at styrte sig ned fra 
en uhyre Høide. 
a) Æyte Ædelfalke, Falco. 
Jagtfalk, Falco gyrfalco, Lin. 
Syn. Falco Islandicus, L. — F. candicans, Gm. — F. Grøn- 
landicus, Brehm. 
Dansk: Jagtfalk, Islandsfalk, Hvidfalk. Norsk: Jagtfalk. Svensk: 
Jagtfalk, Islandsfalk, Hvitfalk, Blåfot.. Færøisk: Fålkur. Islandsk: 
Fålki, Valur. Grønlandsk: Kirksoviarsuk-kakortuinak, Kekingoak. 
AÅrtsm. Voxhud, Øiekredse 'og de store Fødder blaa, senere grønagtige, 
i høi Alder bleggule; Halen længere end Vingerne, tegnet med 
12— 14 brune eller hvide Tværbaand. Gammel Fugl: 'hvid, oven- 
til brunplettet; midaldrende Fugl: oventil brungraa, hvidplettet, 
nedenunder gulagtighvid med brune, hjerte- eller lancetformige 
Pletter; ung Fugl: oventil brun, nedenunder hvidgul med brune 
Længdepletter. Den gamle Hun har hvid Grundfarve, men de 
tværgaaende mørkebrune Baand paa Kroppens øverste Dele, saa- 
velsom de langsgaaende Pletter paa de nedre Dele, ere talrigere 
og større; den er ofte 3—4” længere end Hannen. 
Afbildn. Tab. II (Falco gyrfalco) gl. Han. — Suppl. Tab. I (F. candicans) 
ung Han. — ?det Suppl. Tab. i (F. [candicans] Groenlandicus) Han og 
Hun. Ibid. «F. gyrfalco; Schlegel (F. lanarius, L.)» gl. Han. 
Længden 22—24"”, Vingestrækning 48—52”, Halen 
8—9". 
