34 
Garn med en levende Due til Lokkemad. Den er meget 
vanskelig at komme paa Skud. 
Om Slagfalkens (F'. cyanopus) Forekomst i Danmark og det øvrige 
Skandinavien vides hidtil intet Bestemt; dens Optagelse i iste Udgave af 
nærværende Arbeide støtter sig kun til en Formodning.  Afbildningen 
(Tab. Il) er taget af «Rhea». 
Vandrefalk, Falco peregrinus, Briss. 
Syn.  F. communis, L. — F. abietinus, Bechst. 
Dansk: Vandrefalk, Duefalk, Blaafalk. Norsk: Pilegrimsfalk. Svensk: 
Pelegrimsfalk, mindre Jagtfalk. Færøisk: Fålkur. Grønlandsk: 
Kirksoviarsuk Millekulartok. 
Artsm. Voxhud, Øiekreds og Fødder gule, i Ungdommen grønagtige; de 
sammenlagte Vinger af lige Længde med Halen; en bred Streg 
under Øjnene, saavelsom den øverste Del af Kinderne, sort; 
Nakken hvidplettet. Gammel Fugl: askeblaa med sorte Tvær- 
pletter; underneden rødlig- 'eller blaalighvid med sorte Bølge- 
linier, Halen med 9—12 Tværbaand. Ung Fugl: ovenpåa mørke- 
brun med lyse Fjerrande, nedenunder gulagtig eller brunlighvid 
med brune Længdepletter; Halen med 7—9 lyse Tværbaand. 
Afbildn. Tab. Il, gZ. Han. — Suppl. Tab. I, ung Han. 
Hannens Længde 16—17”; Vingestrækning 38”, Hun- 
nens Længde 18—20”, Vingestrækning 43—45”. 
Denne Falk, der findes i hele Europa, det nordlige Asien, 
Afrika og Amerika, er hos os just ikke .almindelig, men dog 
heller ikke sjelden, da dens Streiferier begynde om Efter- 
aaret og vare hele Vinteren igjennem. Om Sommeren be- 
boer den skovrige Bjergegne, vel ogsaa nøgne Klipper; men 
alligevel lade ogsaa da enkelte unge Individer sig see her. 
Den foretrækker overalt Naaleskove til sit Opholdssted, og 
derfra besøger den Markerne. I Sverrig og Norge er den 
temmelig almindeligt udbredt og træffes ynglende påa mange 
Steder. Paa Færøerne synes den at være sjelden og kun at 
forekomme som en tilfældig Gjæst. Den er flere Gange 
skudt ved Helsingør (Steenberg); fra Amager erholdt Forf. 
den i Efteraaret 1847, saavelsom fra Grenaa-Egnen; Faber 
rn ES (Jad 
7", ør SR 
sk 
