37 
Hannens Længde 12”, Vingestrækning 31”; Hunnens 
Længde 13%”, Vingestrækning 33”. 
Lærkefalken beboer de varmere og tempererede Dele 
af Kloden og er temmelig almindelig i Danmark. Den kom- 
mer hertil sidst i April og trækker bort tilligemed Lærkerne 
i September og Oktober. Man seer den næsten altid paa 
aaben Mark. I Parringstiden er den derimod mere Skovfugl, 
men den foretrækker smaa åabne Skove for større eller dog 
Udkanten af disse, især naar der findes høie, gamle Ege. 
Paa Bornholm fandt Fischer dens Rede i Toppen af høie 
Graner. I Sverrigs og Norges sydlige Egne er den alminde- 
lig; nordligere træffes den kun undtagelsesvis. 
Den udmærker sig ved Smidighed, Raskhed og Kjæk- 
hed i hele sin Færd, og selv den hurtige Svale bliver i 
Flugten dens Bytte. Da den let tæmmes og tillige er lær- 
villig og modig, er den meget brugbar til Jagt paa mindre 
Fugle. 
For alle Fugle indtil Drosselens Størrelse er den en 
farlig Fjende, der som oftest griber sit Bytte i Flugten, hvor- 
for ogsaa de Fugle, der tilbringe den største Del af Dagen 
med at flyve, f. Ex. Svaler og Lærker, mest ere udsatte for 
dens Forfølgelser. Naar disse Fugle bemærke den og see 
sig forfulgte af den, blive de undertiden saa bedøvede af 
Skræk, at de næsten som døde styrte til Jorden og lade 
sig gribe med Hænderne. Svalerne og Lærkerne søge ellers 
ogsaa at redde sig ved at stige høit op i Luften og holde 
sig oven over den. Ved Dronninglund i Vendsyssel fandt 
Fischer i en Lærkefalks Rede henimod 50 Lærker paa én- 
gang; de vare alle pillede, laa med Brystet opad og fyldte 
næsten fuldstændigt Reden; de fleste af dem vare aldeles 
urørte og tildels stærkt forraadnede. Større Insekter ud- 
gjøre ogsaa en væsenlig Del af dens Føde. 
Reden, som den selv forraader ved sit høie Skrig, 
naar man nærmer sig den, bygger den gjerne i meget høie 
Træer, hyppigst i høie Ege i Udkanten af bakkede Smaa- 
