7 
70 
Længde 24”, Vingestrækning 45”, Halen (hvis Yder- 
fjer ere 2 Tommer kortere end Mellemfjerene) 10», 
Han og Hun ere lidet forskjellige, men de unge Fugle 
have i de første Leveaar en meget mørkere, mere brun end 
gul Farve med uregelmæssige og tætte Pletter. 
Polaregnene ansees for denne Dagugles egenlige Hjem. 
I det nordlige Sverrigs klippefulde Skove er den ikke sjelden, 
men i Norge forekommer den, ifølge Collett, navnlig i Landets 
sydlige Egne. Om dens Forekomst i Danmark foreligger 
der ingensomhelst paalidelig Oplysning. Den i nærværende 
Arbeides første Udg. meddelte Oplysning, at den i Febr. 
1814 skal være seet (ifølge «Tillæget» endog skudt) i Hol- 
lufgaards Have i Fyen af forlængst afdøde Bataillonschirurg 
M. Winther, er, selv i Forening med E. Hages Formodning 
om, at den i 1837 eller 1838 er skudt ved Næsbyholm, al- 
deles utilstrækkelig til at berettige til Artens Optagelse blandt 
Danmarks Fugle. 
Den er en. kjæk Rovfugl, der i Væsen og Manerer mere 
ligner en Vaage end en Ugle. Dens anseelige Størrelse 
og den tykke Uglefigur med den lange Hale giver den i 
Flugten et ganske eget Udseende, der gjør den kjendelig i 
det Fjerne. 
Ogsaa for den ere de forskjellige Musearter en Hoved- 
næring. Forøvrigt angriber den unge Harer, Kaniner, og 
alle Slags Fugle, som den kan tage i Sædet. Den jager 
saavel om Dagen som i Aftendæmringen. 
Den skal bygge Rede i Klipperifter eller i hule Træer 
og lægger 3—4 hvide Æg. 
Æggets Længde og Brede: 
[DI ne 42 mm. 
Laplandsk Ugle, Syrnium Lapponicum (Retz). 
Syn. Strix barbata, Pall. — Strix cinerea, Gm. (den amerikanske 
Fa Form)? — Ulula Lapponica, Thunb. 
Norsk: Laplandsugle. Svensk: Lappuggla. 
