16 
Nyctale, Brehm. 
Næbet kort. Voxhuden rudimentær; Næseborene ligge 
i Randen af den. Øreaabningerne temmelig smaa, Ørelaaget 
lille, undertiden rudimentært. Sløret vel udviklet; 3die og 
åde Svingfjer længst. Tæerne tæt befjerede. Arterne fær- 
des udelukkenåe om Natten. 
Tengmalmw's Ugle, Nyetale funerea (L.). 
Syn. Strix dasypus, Bechst. — Strix funerea, Lin. — Stric 
Tengmalmi, Gmel. 
Dansk: Lille Skovugle, lille Kirkeugle. Norsk: Perleugle. 
Svensk: Perluggla. 
Årtsm. Næb og Iris gule, Fjerkrandsen omkring Hovedet (Sløret) tydelig; 
Vinger og Hale længere end hos foregaaende. 
Afbildn. Tab. VI. (Strix Tengmalmi), gl. Han. 
Hunnen større end Hannen, ellers uvæsenligt forskjellige. 
Længde 9%2—10”, Vingestrækning 21—29”, 
Ung Fugl. Næsten ensfarvet kaffebrun, blot Sving- 
og Halefjerene med hvide Pletbaand. 
Den gamle Fugl er meget hyppigt bleven forvexlet med 
Minervas Ugle; men ved nærmere Sammenligning bliver den 
rankere Legemsbygning, de længere Vinger og Hale og de 
laadne Fødder hos Tengmalmsuglen strax paafaldende, lige- 
som den ogsaa er mindre end hin. Fjerbedækningen er 
silkeblød og meget løs. 
Denne Ugle forekommer i mange af Europas Bjerg- 
skove, mest i Naaleskove; sjeldnere søger den Bygninger. 
I Norge og Sverrig er den almindelig; den træffes ynglende 
i Norges sydlige og sydøstlige Skovegne og i de nordlige 
Dele af Mellemsverrig. I Danmark er den ikke hyppig. 
Afdøde Kammerherre Poulsen opdagede den paa Als; Apo- 
theker Steenberg angiver tvende (Han og Hun) at være skudte 
ved Helsingør, og Bølling fandt 7%7, 45 en død Hun i Frede- 
