86 
snart Aftenskumringen frembryder er den i Bevægelse og 
flyver da omkring ikke blot paa aabne Pladser i Skovene, men 
ogsaa i Haver og paa Marker. 
Den lægger sædvanligt sine 4—7 hvide Æg i gamle 
Skade-, Krage-, Due- og Egernreder, sjeldent i hule Træer. 
Det synes, åt den foretrækker mørke, tætte Naaleskove for 
Løvskove. 
Hornuglen er en meget nyttig Fugl, som overalt burde 
fredes. 
Sump-Hornugle, Otus brachyoetus, (Gm.) 
Syn. Striæ brachyotus, Gm.— Ægolius brachyotus, Keys. & Blas. — 
Brachyotus palustris, Bon. 
Dansk: Sumpugle, kortøret Ugle, Hedeugle, Moseugle. Norsk: 
kortøret Ugle. Svensk: kortérad Uf, Kårruggla. 
Artsm. Hovedet temmelig lille; Fjerørene bestaae kun af 2—4 meget 
korte, bevægelige Fjer (paa den døde Fugl ligge disse ned og 
oversees let); Næbet og Øiekredsene korte; Iris gul; Overkrop- 
pen rustgul og hvidagtig, med mørkebrune Pletter og grove 
Tegninger; Underkroppen bleg rustgul, med langsgaaende mørke- 
brune Pletter; Halen kort, dens Sidefjer med 3—4 brune Tvær- 
baand. 
Afbildn. Tab. VII. (Sértx brachyotus) gl. Han. 
Længde omtrent 15—16”, Vingestrækning 44—45"”, 
Halen 6”, meget kortere end Vingerne. 
Hunnen adskiller sig blot ved sin anseeligere Størrelse 
og ved Fjerklædningens i det Hele taget urene, mørke Far- 
ver. Forskjellen er kun iøinefaldende, naar man holder 
begge Kjøn ved Siden af hinanden. Hos de unge Fugle 
falde alle Farver mere i det Brune. 
Sumpuglen er temmelig almindelig i vort Fødeland, 
især påa de jydske Heder og i Marsklandene. Lave, fugtige 
Marker, Enge og Sumpe foretrækker den for høie og tørre 
