90 
end Hannerne. Efter den første Høstfælding ligne Ungerne 
i Almindelighed de Gamle, og de ere allerede yngledygtige 
det følgende Foraar. 
De fleste have deres Opholdssted paa Træer og i Bu- 
ske; mange foretrække den frie Mark, andre derimod 
Rør og Siv i Nærheden af Vandet; atter andre  op- 
holde sig paa og ved Bygninger eller paa Klipper; og 
endnu andre tilbringe helst den meste Tid i Luften. De 
af dem, der beboe koldere Egne, maae for største Delen for- 
lade Hjemmet om Høsten, begive sig til varmere Lande og 
der tilbringe Vintertiden; de ere altsaa Trækfugle. Men 
flere, der altid finde rigelig Næring, forlade aldrig eller 
dog kun undtagelsesvis deres Fødeland og ere da enten 
Strøg- eller Standfugle. 
Lige saa forskjelligt som Opholdsstedet er, lige saa for- 
skjellig er Levemåaden; dog gjælder det om næsten alle 
Spurvefuglene, at de kun ere i Virksomhed om Dagen; men 
som Undtagelse fra denne Regel maa dog bemærkes, at 
mange af dem trække om Natten. Medens de fleste af dem 
kun flyve. middelmaadigt, nogle endog slet, gives der de 
fortrinligste og hurtigste Flyvere i denne Orden. Da Fød- 
derne for største Delen ere bestemte til at gribe om Gre- 
nene, nåar Fuglene færdes i Træer og Buske, ere disse Fug- 
les Bevægelser paa Jorden, for de fleste Årters Vedkommende, 
temmelig langsomme. De fleste hoppe, nogle gaae skridtvis, 
faa løbe hurtigt; der gives imidlertid nogle (Seilerne), der 
kunne fastklamre sig paa lodrette Flader eller fremsprin- 
gende Klippe- og Murkanter eller lignende Steder, hvorfra de 
kunne styrte sig ud i Luften; paa Jorden sætte disse sig aldrig, 
da deres Vinger ere saa lange, at de ikke kunne slaaes ud, 
naar Fuglen vil flyve op. Svømme- og Dykkeevne findes 
kun hos meget faa spurveagtige Fugle. 
I Henseende til Stemmen hersker der ligeledes en stor 
Forskjellighed; thi hos nogle er den meget simpel,” blot. be- 
staaende af faa, enkelte Toner, medens den hos andre er 
