110 
Lille Flagspette, Picus minor, L. 
Syn. Piculus minor, Brehm. 
Dansk: Lille Flagspette, lille Træpikker, Norsk: Liden Flagspette. 
Svensk: Lilla Hackspetten. 
Artsm, Sort- og hvidbroget; Ryggen hvid med sorte Tværbaand; paa 
Undergumpen intet Rødt; Hannen med rød, Hunnen med hvid 
Isse. 
Afbildn. Tab. X. gl. Han. 
Længde 6”, Vingestrækning 11”, omtrent af Husspur- 
vens Størrelse. 
Hunnen har en brunagtig Pande og en foran smudsig- 
hvid Isse samt flere Lændestreger paa Brystet og Siderne. 
Denne mindste indenlandske Spette er hyppig i Sverrig 
og Norge, navnlig er den i sidstnævnte Land jevnt udbredt 
overalt (med Undtagelse af Vestkysten, hvor den er sjelden) 
lige fra de sydlige Dele helt op til den russiske Grændse 
og ruger saavel i Lavlandet som paa Fjeldsiderne og i Birke- 
beltet. I Skaane træffes den sjeldent og næsten kun om 
Vinteren. Her i Landet er den kun bemærket nogle enkelte 
Gange i Strøgtiden; saaledes skal den være seet af Bonnez i Ben- 
zon Skov i Foraaret 1832, og efter Apotheker Steenbergs Beret- 
ning er den skudt ved Helsingør, hvor han ogsaa saae den 
den 4de Mai 1832 og 3die Mai 1833. I det zoologiske 
Museum findes to Exemplarer (begge Hunner) fra Holsten 
(Wøldike). Paa sit Vinteropholdssted har den et eget Revier, 
som den daglig gjennemstreifer, ofte i en og samme Ret- 
ning, såa at den endog sees påa enkelte bestemte Træer til 
en vis Time hver Dag. I Frugthaver indfinder den sig og- 
saa gjerne. I meget store og aabne Trækroner sees den 
stedse høit oppe. Natten tilbringer den i hule Træer, men 
da Meiserne og Skovspurvene gjerne ville benytte sig af dens 
Boliger, maa den ofte med Magt drive disse bort. 
Denne lille, smukke Spette er en af de livligste og mun- 
treste af sin Slægt. Den hakker og håmrer meget paa 
Træerne og er lige saa dygtig i at hugge Huller til Sovested 
eller Rede som de større Arter. Dens Stemme ligner Mel- 
