lil 
lemspettens, men er meget svagere, og i Parringstiden snur- 
rer den lige som de andre Arter paa en tør Gren. 
Insekter med deres Larver og Æg synes at være dens 
eneste Næring. 
I hule Træer, som dertil benyttes i flere Aar, lægger 
den 5—7 hvide, glindsende Æg. Disse have megen Lighed 
med Æggene af Jynx torquilla, men ere glattere og mere 
glindsende. 
Æggets Længde og Brede: 
[ASJERSS nn: 
BOR 14,5 » 
Faber angiver den (Ornith. Not. Pag. 15) som sjeldent 
ynglende hos os, men denne Angivelse beroer uden Tvivl 
påa en Forvexling. 
( norske Exemplarer. 
b) Med 3 Tæer. 
Tretaaet Flagspette, Picus tridactylus, L 
Syn. Apternus tridactylus, Swains. — Picoides Europæus, 688 — 
Picoides tridactylus, Lacép. 
Norsk: Tretaaet Spette. Svensk: Tretåig Hackspett. 
Artsm. Sort og hvidbroget; Hannen med gul, Hunnen med sølvhvid Isse 
I Midten af Overryggen en hvid, langsgaaende Stribe; Fødderne 
tretaaede; de sex midterste Styrere sorte, uplettede. 
Afbildn. Tab. IX. gl. Han. 
Længde 9”, Vingestrækning 16”. 
Denne Spette adskiller sig fra de andre Flagspetter, 
foruden ved de 3 Tæer, ogsaa ved sin mindre hvidbrogede 
Farve; thi de baandagtige Pletter paa Vingerne ere meget 
smaa og findes blot paa Svingfjerene; desuden har Under- 
kroppens Sider sorte Tværpletter som hos ingen anden 
nordeuropæisk Art. Allerede i længere Afstand er den kjen- 
delig ved sin mørkere Farve. 
Hunnen mangler den gule Isse; den hvide Rygstribe 
er smallere og mere sortplettet, hvorimod Brystet har færre 
sorte Pletter, og Tværstriberne paa Bugen og Siderne ere 
