112 
mindre tydelige end hos Hannen. Om Forekomsten af 
denne Spetteart, der er udbredt over Størstedelen af Norge, 
(navnlig over de østlige og nordlige Egne) og Mellemsverrig, 
foreligger der hidtil ikke nogen sikker Angivelse for Dan- 
marks Vedkommende. Vel have flere tidligere Forfattere 
indlemmet den i den danske Fauna, men dels have deres 
Angivelser beroet paa Misforstaaelse, dels synes der at hvile 
en vis Usikkerhed over dem, saa at Fuglen indtil videre ikke 
tør betragtes som tilhørende vor Fauna. Da den imidlertid, som 
allerede anført, er almindelig påa den skandinaviske Halvø, 
og da den om Vinteren ikke sjeldent træffes helt nede ved 
Gøteborg, vilde det ikke være saa meget paafaldende, om 
den ved en eller anden Leilighed forvildede sig ned til 
Danmark. 
Som de andre Spetter er den en Stand- og Strøgfugl, 
hvis Yndlingsopholdssted er store, gamle Skove, hvor den 
yngler; kun i Strøgtiden besøger den mindre Skove og Ha- 
ver. I hele sit Væsen har den megen Lighed med Mel- 
lemspetten. 
Insekter og deres Yngel ere dens Føde, saavelsom Frø 
af Løvtræer. 
I høie Skovtræer lægger den i Huller med selvhuggede 
Aabninger 4—5 hvide, glindsende Æg. 
Æggets Længde og Brede: 
(æ 
2 SE 18 mm. 
Sy ” 199 | laplandske Exemplarer. 
Sl SL: norske » 
2ilsrm 19,5 » | 
Den gjør samme Nytte som alle de øvrige Spetter og 
skydes let, da den ikke er sky og kan hidlokkes ved at efter- 
ligne dens Hakken. 
Vendehalsslægten, Jyna, L. 
Næbet lige, meget kort, kegleformigt, lidt sammentrykt 
paa Siderne, temmeligt spidst. Næseborene ved Næbro- 
