113 
den, tæt sammen, nedentil dækkede af en tynd Hud. Tun- 
gen lang, ormagtig, udstrækkelig og med hornagtig Spids, 
men uden Modhager. Fødderne ere Klattrefødder, For- 
tæerne sammenvoxede ved Roden, Bagtæerne helt adskilte. 
Kløerne meget krumme og spidse, ikke store. Vingerne 
korte og afrundede; Iste Svingfjer saa lille, at den let over- 
sees; Zden lidt kortere end 3die, som er den længste. Ha- 
len temmelig lang, bred, blødfjeret og derfor uskikket til 
at understøtte Klattringen. Hele Fjerklædningen løs og blød. 
Vendehalsene adskille sig endvidere fra Spetterne ved deres 
Levemaade. Klattrefødderne bruge de kun til den øieblikkelige 
Fastklamring og ikke til egenlig Klattring. De ere stille, 
træge Fugle, der ofte forblive længe påa ét Sted og føre et 
fredeligt, ensomt Liv. Bygningen af Næbet og Hovedet 
gjør dem uskikkede til at hakke Huller i Bark og Træ; de 
hakke kun i løs Jord og opholde sig overhovedet mere paa 
Jorden end paa Træerne. Den spidse, med en klæb- 
rig Slim bedækkede, fremstrækkelige Tunge benytte de til 
at tage Næring til sig med. Føden bestaaer i Insek- 
ter, fornemmelig Myrer. De opholde sig i Skovegne, hvor 
de bygge Rede i hule Træer. Den hos os forekommende 
Art er Trækfugl. 
Almindelig Vendehals, Jynx torquilla, L. 
Syn. Yunæ torgquilla, LE) 
Dansk: Bygfugl, Vendehals, Dreiehals. Norsk: Saagjøk, Saagouk, 
Vendehals. Svensk; Goktyta, Goktita. 
Artsm. Rygsiden graa med sorle, hvide og rustfarvede Tegninger og Punk- 
ter; fra Nakken og ned paa Overryggen en brunsort Stribe. Un- 
dersiden rustgulagtig med sorte Tværlinier og trekantede Smaa- 
pletter; Halen med 4—5 brunsorte Baand med lys Indfatning 
nedenunder. 
Afbildn. Tab. X. (Yunx torquilla.) gZ. Han. 
%) Skrivemaaden «Yunx», der vistnok er en — forøvrigt ogsaa af Linné 
selv i en senere Udgave af Syst. Nat. benyttet — korrumperet 
Form af det rigtige Navn Jynx, er anvendt af saagodtsom alle 
danske og adskillige fremmede ornithologiske Forfattere. 
