[114 
Længde 7—707, Vingestrækning 110”; af Marklær- 
kens Størrelse. 
Hunnen har flere og tydeligere Bølgelinier påa Brystet og 
Bugen, men er ellers kun lidt forskjellig fra Hannen; Un- 
gernes Farve og Tegning er heller ikke synderligt afvigende 
fra de Gamles. Der gives ganske blege, rent hvide og stri- 
bede Varieteter. 
Denne meget udbredte Fugl er hertillands ingenlunde 
sjelden, men forekommer overalt dog kun enkeltvis. Den 
er en Trækfugl, som blot i Sommermaanederne opholder 
sig i de tempererede og kolde Jordstrøg og tilbringer Vin- 
tertiden i den varme Zone. I Slutningen af April ankommer 
den her til Landet med andre insektædende Fugle og forlader 
os allerede i August. Paa den skandinaviske Halvø er Vende- 
halsen almindelig om Sommeren; den træffes dog sjeldnere 
Nord for Trondhjemsfjorden og synes åt mangle ganske 
langs hele Vestkysten. 
Paa Færøerne er den kun truffen et Par Gange, første 
Gang den 12te September 1867, da den blev funden halv- 
død i Reaiskolens Tagrende (Sysselmand Muller). Den lever 
altid i Nærheden af Træer og Buske; smaa, aabne Skove 
og Haver i frugtbare, helst lavtliggende, fuglige Egne, synes 
at være dens Yndlingsopholdssteder. 
Vendehalsen er en stille, tillidsfuld, fredsommelig Fugl, 
der har sit Navn af sine ejendommelige Gebærder. Den 
strækker nemlig ofte Halsen langt, fordreier Øjnene, reiser 
Hovedfjerene til en Top og udbreder Halen vifteformigt; men 
naar den er i Angst eller let saaret af et Skud, og man vil 
gribe den, gjør den saa forunderlige Grimasser, at Den, 
der første Gang bliver Vidne dertil, næsten kan blive for- 
færdet derover; med reiste Hovedtjer og halvtlukkede Øine 
udstrækker den Halsen til en forbausende Længde og snoer 
den ganske langsomt som en Slange, såa at Hovedet der- 
ved ofte dreier sig omkring i Kredsen og Næbet snart ven- 
der frem, snart tilbage. Naar den sidder påa Jorden og 
