117 
Længde 5/4”, Vingestrækning 8”. 
Hunnen er i Farve og Tegning ikke væsenligt forskjel- 
lig fra Hannen. Næbet er meget længere hos ældre end 
hos yngre Fugle. 
Træpikkeren hører til de mindste indenlandske Fugle, 
da den kun veier 2—3 Kvint; den er temmelig al- 
mindelig i Danmark, især i skovrige Egne, med Undtagelse 
af Bornholm, hvor den ikke vides at være bemærket; dog fin- 
des den ogsaa paa Steder, der ere mindre rige påa Træer. 
Den hører her til Strøgfuglene, forlader sit Opholdssted efter 
Forplantningstiden og besøger omkringliggende Egne; dog 
er dens egenlige Strøgtid September og Oktober, naar Mei- 
serne trække; i Marts begiver den sig igjen tilbage til 
Ynglepladsen. Mange streife da herigjennem, medens andre 
blive og først henimod Foraaret forlade os. Påa den skan- 
dinaviske Halvø er den almindelig, navnlig i lavere liggende 
Skovegne, dog ikke langs Norges Vestkyst og Nord for 
Fjeldryggen. 
Den bevæger sig med overordenlig Behændighed og 
Hurtighed paa Træstammerne og er såa lidt sky, at man 
kan gaae den ganske nær, inden den flyver. Under Klattrin- 
gen hår den stedse Hovedet opad, og ikke, som Spetmeisen, 
nedad og. til Siderne. 
I Streiftiden træffes den ofte i Selskab med Meiser, 
Fuglekonger og Spetter. Denne brogede Forening af for- 
skjelligartede Fugle har da et Revier tilfælles, som de én 
eller flere Gange daglig gjennemstreife, idet Medlemmerne 
følge hverandres Lokkestemme; snart anføres de af en 
eller flere Spetter, snart ere Meiserne Anførere, og Alle leve 
i den bedste Endrægtighed. Træpikkeren er overhovedet en 
ligesaa fredelig og tillidsfuld som munter og kvik lille Skab- 
ning, der ideligt lader sin fine, spinkle Stemme høre; naar 
Veiret er smukt og klart i Februar (men især i Marts og 
April), hører man ofte dens Sang, som kun bestaaer i én 
Strophe. 
