122 
Almindelig Hærfugl, Upupa epops, L. 
Dansk: Hærfugl, Hærpop, Vubber, Skovvubbe, Skidtefugl, Horsegjøg. 
Norsk: Hærfugl. Svensk: Hårfogel, Popp (Skaane), OQåringsfogelf) 
(Halland) 
Artsm. Fjertoppen rustgul med sorte Spidser; Ryggen og Vingerne 
sorte med gulagtigt hvide Tværbaand; Halen sort med et hvidt 
halvmaaneformigt Tværbaand. 
Afbildn. Tab. XIII 97. Han. 
Længde 11—11%6”, hvoraf Næbet 2”; Vingestrækning 
8197”: Halen 4”, | 
Hos Hunnen, der er lidt mindre og hår en kortere 
Fjertop, ere Farverne blegere og mindre rene; dog er For- 
skjellen saa ringe, at det er vanskeligt nok at adskille Kjøn- 
nene uden at have begge sammen. 1 
Hærfuglen er en Trækfugl, der- ankommer til Skandi- 
navien kort før Gjøgen, som oftest" i første Halvdel af April, 
men undertiden først i Mai, og allerede reiser bort hen i 
August eller senest først i September. I sumpige Egne 
med Krat. og Smaaskove forekommer den mest, men bliver 
dog hertillands mere og mere sjelden, efterhaanden som 
Smaaskovene bortryddes og opdyrkes. Dersom Beretningerne 
om dens hyppige Forekomst og Ynglen her i Landet ere 
paalidelige, maa Forholdene tidligere have været anderledes 
end nu. I de sidste 20 Aar har den endog hørt til de 
sjeldneste Fugle i Danmark, og saavidt vides er den i dette 
Tidsrum ikke funden ynglende her i Landet. 
I Norge og Sverrig synes den at forekomme langt hyp- 
pigere og træffes til sine Tider endog temmelig almindeligt 
saavel i Syd- som i Mellemsverrig og det sydlige Norge. 
Undtagelsesvis er den skudt Nord for Polarcirkelen, endog 
helt oppe ved Varanger, ja i Sommeren 1868 blev et Indi- 
f) I tidligere Tider ansaaes det for et Varsel om Krig og Dyrtid at 
træfle denne Fugl. Deraf baade Navnet: Hærfugl og den hallandske 
Benævnelse. Det skaanske «Popp» har sin Oprindelse fra dens Skrig, 
