126 
Inder- og Ydertaaen sammenvoxede med Mellemtaåaen til 
det næst yderste Led: Kløerne smaa, men skarpe; Bagkloen 
mindst. g 
Fuglene af denne Familie frembyde i Henseende til 
Levemaaden en vis Lighed med Svalefuglene, forsåavidt som 
de i Regelen snappe deres Næring flyvende. De opholde 
sig gjerne ved Damme, Aaer og Bække; påa Grund af Fød- 
dernes Svaghed og Korthed kunne disse Fugle kun med 
Vanskelighed gaae eller hoppe påa Jorden eller klattre paa 
Træerne; man seer dem derfor næsten aldrig sidde paa den 
"flade Jord, men derimod påa fremspringende Steder, Sten, 
Pæle 0. L. ligesom Cypselus-ÅArterne; de grave sig vand- 
rette Redehuller i Sandgrave eller steile Brinker. Deres Flugt 
er udmærket hurtig og deres Skrig skingrende høit. Insek- 
ter, som de fange i Luften, og Fiske, som de opsnappe af 
Vandfladen, udgjøre deres Næring. 
Isfugleslægten, A/cedo, L. 
Næbet langstrakt, tilspidset og skarpt, ganske lige, 
næsten firesidet, sammentrykt ud imod Spidsen; Næbvigen 
ender under Øiet; Næseborene ved Næbroden, smaa, spalte- 
formige, skjæve, foroven begrændsede af en blød, for største De- 
len nøgen Hinde; Tungen kort. Benene meget korte; Mellem- 
taaen 12 Gang såa lang som Fodroden; Bagtaaen tyk ved 
Koden; Kløerne, især Bagkloen, korte og spidse. Vingerne 
korte, butte; de første Svingfjer næsten lige lange, dog ere 
2den og 3die længst. Halen meget kort, bestaaende af 
12 Styrere. 
Slægten omfatter adskillige Arter i de varmere Himmel- 
strøg, men kun to i Europa (Å. æspida og rudis). De ud- 
mærke sig alle ved bløde, glindsende Fjer, der i Alminde- 
lighed spille i blåa og grønne Farver. Deres Opholdssteder 
ere i Nærheden af Floder, Bække og Vande, hvor de sæd- 
vanligvis sidde paa fritstaaende Grene: eller Pæle 0. desl., 
