127 
som hænge ud over eller staae i Vandet; fra disse lure 
de paa smaa Fiske og Vandinsekter i og under Vandfladen, 
paa hvilke de med Pilens Fart styrte sig ned. I bratte 
Bredder ved Floder og Bække grave de sig rørformige 
Huller, hvori de yngle. Ungerne have mindre rene 
Farver, men ligne forøvrigt de Gamle. Hos os fore- 
kommer: 
Almindelig Isfugl, Alcedo ispida, L. 
Dansk: Isfugl. Norsk: Isfugl. Svensk: Isfogel, Blåryggig Isfogel, 
Artsm. Pande og Isse mørkegrønne, med lyst blaagrønne, halvmaane- 
formige Pletter; Skuldre og Vingedækfjer mørkegrønne, de sidste 
med lyse, blaagraa Pletter; langs ad Ryggen stærkt lasurblaa ; 
den korte Hale af samme Farve, men mørkere; Underkroppen 
og et Baand igjennem Øinene rustrøde. 
Afbildn. Tab. XII, g2. Han. 
Længde 7%e", hvoraf Næbet 12"; Vingestrækning 
11—12”, 
Af Husspurvens Størrelse, men det uforholdsmæssigt 
store Hoved gjør, at Fuglen seer større ud, end den virke- 
ligt er. 
Hunnen har blegere Farver samt en smallere Rygstribe ; 
Ungerne ere mørkere og have meget kortere Næb. 
Fjerenes Farve forandres kun lidt efter Aarstiderne, 
dog er denne Fugl skjønnest om Vinteren. 
Isfuglen er en Strøgfugl, der har sit Opholdssted ved 
Strømme, Floder, Bække, Damme, Grave og andre ståaende 
eller rindende Vande, helst med steile Bredder, men aldrig 
ved den aabne Strandbred. Her i Danmark og i Hertugdøm- 
merne findes den enkelt eller parvis paa mange Steder, 
men ingenlunde hyppigt; dog sees den i det sydøstlige Jyl- 
land ved næsten alle Mølleaaer og rindende Vande, ofte i 
Selskab med Vandstæren, især om Foraaret og Efteraaret ; 
thi i stræng Kulde begiver den sig til Vande, der ikke fryse 
til eller dog tildels ere frie for Is, og streifer underti- 
