130 
døielige Dele giver den fra sig igjennem Næbet i langagtige 
" Klumper. 
Med Næbet hakker den indtil 3 Fod dybe Huller i steile 
Bredder, helst i Lerskrænter; i Slutningen af April eller Be- 
gyndelsen af Mai lægger den 5—8 forholdsvis store, næsten 
kugleformige, glindsende hvide Æg, som ruges alene af 
Hunnen, der imidlertid fødes af Hannen. 
Æggets Længde og Brede: 
ROS mm: 19 mm. 
24 ”» 920 » 
Uagtet den sandsynligvis yngler hertillands, vides der 
dog ikke med Sikkerhed Noget derom; den skal f. Ex. yngle 
ved Holme Mølle pr. Veile. 
Uagtet den er meget sky, kan den dog let skydes, idet 
man bag buskrige eller høie Skrænter godt kan liste sig til 
den; vil dette ikke lykkes, da stiller man sig skjult i Nær- 
heden af dens Yndlings-Siddesteder, som man snart lærer 
at kjende, og oppebier dens Komme, eller man lader den 
drive til sig af en anden Person. Om Vinteren, naar det 
fryser meget haardt og den lider af Hunger, er den långt 
mindre sky end ellers. Man kan ogsaa fange den i Spring- 
doner (Sprenkler), stillede påa dens Siddesteder. 
Biæderslægten, Merops, L. 
Næbet langt, kantet, lidt bøjet, fortil sammentrykt og 
svagt tilspidset, forsynet med skarp Rygkant; Næseborene 
ved Roden af Næbet, sidestillede, rundagtige, nøgne eller 
tildels bedækkede af de børsteagtige Pandefjer. Benene 
smaa, med meget kort Løb og nøgen Hæl; Mellemtaåaens 
to første Led sammenvoxede med Ydertaaen, dens Rodled 
med Indertaaen, hvorved der dannes en bred Fodsaal, idet 
ogsaa den lille Bagtaa er paafaldande bred ved Roden; Kloen 
paa den sidste meget lille, de øvrige Kløer større, krumme 
og skarpe. Vingerne lange og spidse: iste -Svingfjer 
