142 
Svingfjer kort, Zden kortere end 3die, som er den længste 
af dem alle. 
Pirolerne leve fortrinsvis i Løvskove og ere uselskabe- 
lige, undtagen om Høsten, da de leve familievis. De Indi- 
vider, der om Sommeren behoe kolde eller tempererede Egne, 
trække om Vinteren til varmere. Deres Rede er bygget 
med megen Kunst, hængende imellem tynde Grene i høie 
Træer. De leve af Insekter, Bær og andre Frugter og op- 
holde sig for største Delen i varmere Lande. Hos os fore- 
kommer én Årt undertiden, men som Sjeldenhed. 
Guldpirolen, Oriolus galbula, L. 
Coracias oriolus, L. — Coracias galbula, Bechst. — Turdus oriolus, 
Pallas. 
Dansk: Gulddrossel, Guldpirol, Bylov-Pirol”). Svensk: Gylling, Som- 
margylling, Sommarguling, Gultrast. 
Artsm, De underste Vingedækfjer og Halespidsen smukt gule. Hannen 
gul med sort Stribe gjennem Øiet samt sorte Vinger og Hale. 
Hunnen og de unge Fugle: Rygsiden grøn; Bugsiden hvidagtig 
med fine sorte Skaftstriber; Halen olivengrøn. 
Afbildn. Tab. XIIL g7. Han. Suppl. Tab. 5. gl. Hun. 
Længde henimod 10”; Vingestrækning 18”. Omtrent 
af Solsortens Størrelse. 
Denne prægtige Fugl hører til de sjeldne Arter i den 
danske Fugleverden, dog mindre i Slesvig og Holsten end i 
det egenlige Danmark. Den er skudt ved Hesselagergaard i 
Fyen (Dons); ved Børglumkloster i August 1852; ved Graa- 
sten i August 1860 (2 Exemplarer, Henningsen), i Hanneved- 
Skov pr. Flensborg i 1861 (7 Exemplarer, Telegraphist Peter- 
sen.) 
Den ilte Mai 1863 blev en ung Han skudt i Haven 
+) Denne Benævnelse hidrører udentvivl fra Parringsraabet, der lyder 
omtrent som «Bylo». 
